Справа № 463/150/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/183/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року про арешт майна

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року клопотання детектива відділу детективів із захисту віртуальних активів Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) ТУ БЕБ у Львівській області ОСОБА_10 задоволено.

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0000007 від 20 жовтня 2023 року на майно зазначене у клопотанні, яке вилучене 12.01.2024 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000007 від 20.10.2023, та яке визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на готівкові кошти в загальній сумі 58 800 доларів США; чотири смартфони iPhone, а саме: 15 Pro Max 32675) білого кольору, 8 Plus 32220) білого кольору, 8 51174) чорного кольору, 8 44061) чорного кольору в силіконовому чохлі червоного кольору, кожен з яких з сім-карткою оператора мобільного зв`язку; планшет iPad (GCGVC554HLJL) сірого кольору та ноутбук Mac Book Pro (QKJ4DQNRYO) сірого кольору, які знаходяться в рюкзаку incase; та відмовити у задоволені клопотання детектива в частині накладення арешту на дане мано.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що в порушення вимог п.1, п.2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, слідчий суддя належним чином не перевірив, не обґрунтував та не зазначив в ухвалі мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів, а детектив у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_8 не повідомленого про підозру, та те, що у клопотанні відсутні відомості щодо можливості використання арештованого майна (неідентифікованих грошових коштів та комп`ютерної техніки) як доказу у кримінальному провадженні.

Детективом не надано доказів того, що грошові кошти, які вилучені під час проведення обшуку, у розмірі 58 800 доларів США, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постанова детектива про визнання вилученого майна та коштів речовими доказами не містить посилання на те, яким саме критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, вони відповідають, і будь-яких підтверджень тому, що вказане майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України також постанова не містить.

Проведеними процесуальними діями не встановлено, що джерело походження вилученого майна, яке вилучено під час обшуку та належить ОСОБА_7 , є предметом злочинів, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1 та ч. 2 ст. 212 КК України, чи отримане незаконним шляхом.

Вилучені під час обшуку готівкові кошти в іноземній валюті у розмірі 58 800 доларів США належать ОСОБА_7 , оскільки отримані нею від її підприємницької діяльності, що підтверджено наданими в суді першої інстанції доказами (чеками, декларацією), а також договором купівлі-продажу нерухомого майна, і жодним чином не стосуються обставин злочинів, розслідуваних у кримінальному провадженні.

Зазначає, що відсутні підстави вважати, що вилучена під час обшуку комп`ютерна техніка, а саме: телефони, планшет і ноутбук, містять відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та можуть бути використані, як докази.

Один з телефонів, вилучених під час обшуку, вже оглянутий детективом, його вміст описаний у відповідному протоколі огляду з додатками, у зв`язку з чим, вся доступна детективу інформація, яка становить чи може становити інтерес для органу досудового розслідування, вже наявна в матеріалах кримінального провадження, а тому, немає необхідності та правових підстав для утримання органом досудового розслідування вилученої комп`ютерної техніки та обмеження його власника у праві володіння та користування нею.

У матеріалах справи немає жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучені готівкові грошові кошти і комп`ютерна техніка були знаряддям вчинення вищезгаданих кримінальних правопорушень, зберегли на собі їх сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , виступ адвоката ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Так, у провадженні Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000007 від 20 жовтня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 212 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 діючи за попередньою змовою між собою, для прикриття своєї незаконної діяльності, здійснили реєстрацію ФОП, подавши підроблені документи для державної реєстрації, зареєструвавши ФОП « ОСОБА_14 » за основним видом діяльності 95.12 Ремонт обладнання зв`язку та інше, що дозволило проводити фінансові операції та ухилятись від сплати податків, із подальшим виводом «тіньової» грошової маси за допомогою фінансових інструментів таких, як віртуальні активи та електронні гроші.

Також з`ясовано, що одним із напрямків незаконної діяльності вказаної вище групи осіб є так званий «Кардинг», а саме: шахрайство, при якому проводиться операція з використанням платіжних карток або їх реквізитів, яка не ініційована або не підтверджена її власником. Реквізити платіжних карток, як правило, беруть зі зламаних серверів інтернет-магазинів, платіжних і розрахункових систем, а також з персональних комп`ютерів.

При цьому, зазначена вище група осіб також у своїй протиправній діяльності використовує найпоширеніший метод переміщення незаконно здобутих готівкових коштів за допомогою так званих «перестановок» на території України та країн Європейського союзу для чого використовується досить розгалужена мережа пунктів обміну валют, які окрім своєї безпосередньої діяльності купівлі-продажу валюти надають посередницькі послуги у сфері обігу віртуальних активів та електронних грошей.

Отже, вищевказана група осіб за для прикриття своєї незаконної діяльності, діючи в порушення вимог ст. 14 та ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2003, №31-32, ст.263), якою визначено вичерпний перелік та вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації фізичної особи - підприємця, здійснили необхідну незаконну реєстрацію ФОП.

12.01.2024 детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.01.2024 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення обшуку вилучено речі, предмети та документи, які постановою детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_10 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000007.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає вимогам ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Колегія суддів звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтом у його доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог.

З оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею накладено арешт на майно, що є речовим доказом, оскільки грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000007. При цьому слідчим у постанові зазначено підставу накладення такого арешту, а саме: грошові кошти використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення та були об`єктом кримінально-протиправних дій, оскільки використовувались у протиправній діяльності (фінансових операціях). Таким чином ці грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 174 КПК України визначено осіб, які наділені правом на звернення із клопотанням про скасування арешту майна у випадку якщо у застосуванні такого відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4