Справа № 344/3524/24
Провадження № 1-кс/344/1651/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на неповернення тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

27.02.2024 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про повернення належного йому майна, шляхом зобов`язання органу досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000043 від 25.06.2020 року повернути майно, яке було вилучено під час обшуків, на підставах ухвал слідчих суддів Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справах у справах №344/22341/23 (провадження №1-кс/344/8666/23), №344/22333/23 (провадження №1- кс/344/8663/23), що в повному складі перелічено в описах до протоколів обшуків від 21 грудня 2023 року.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_3 не було відомо чи накладався арешт на вилучене майно. Оскільки арешт на майно вилучене за місцем проживання ОСОБА_3 не накладався, просив зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/22341/23.

В судовому засіданні слідчий просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши адвоката, слідчого, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000043 від 25.06.2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 201-1, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ст. 441КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.11.2023 року надано дозвіл на проведення обшуку житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де останній і проживає, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, вилучення речей та документів, а саме: документів, що свідчать про фінансово-господарські операції проведені з ТОВ «ОВС-Енерджі», чорнові записи, мобільні термінали та сім-карти осіб, які причетні до придбання незаконного виготовлених нафтопродуктів (пічного палива), їх реалізації, транспортування та зберігання, планшетів, ноутбуків, комп`ютерів, флеш-карт, на яких можуть міститися відомості щодо обліку незаконно виготовлених та придбаних нафтопродуктів (пічного палива), обрахунку витрат, отримання прибутків від реалізації незаконно виготовленої чи необлікованої продукції, даних щодо придбання продукції.

На підставі вказаної ухвали 21 грудня 2023 року органом досудового розслідування проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать на праві приватної власності ОСОБА_3 , та вилучено два мобільних телефони з сім-картами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Законодавцем у ч. 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. А ч. 2 вищевказаної статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Водночас, ч. 7 ст. 236 КПК України встановлено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тобто, у розумінні норм КПК України не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання якого було надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук.

Законодавець чітко розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, та тимчасово вилученого майна. Зокрема, це підтверджується положеннями абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК України, згідно з якими у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Тобто, в абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК України визначено, що щодо тимчасово вилученого майна слідчим або прокурором подається клопотання про його арешт, у іншому випадку таке майно повертається особі, у якої було вилучено. При цьому, щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, накладення арешту КПК України не передбачає.

Такого висновку дійшла колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 у справі № 457/1485/13-к.

А тому вилучені 21.12.2023 року в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать на праві приватної власності ОСОБА_3 , два мобільних телефони з сім-картами в розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України не належить до тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на неповернення тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1