ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/124/24 Справа № 1-292/11 Категорія: ч. 3 ст. 459 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 06 липня 2023 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, було відмовлено засудженому ОСОБА_6 у відкритті кримінального провадження про перегляд вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року за виключними обставинами.

З ухвали суду вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою від 08 червня 2023 року про перегляд вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року за виключними обставинами, в якій він просить змінити вказаний вирок пом`якшивши покарання.

В обґрунтування заяви зазначив, що судом першої та апеляційної інстанцій була допущена помилка щодо кваліфікації його дій за п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України (далі - КК) з чим він не згідний. Вважає, що з урахуванням обставин справи його дії мають ознаки ч.3 ст.186, ч.2 ст.27 КК. Також заявник вважає, що по справі існує виключна обставина згідно п.3 ч.3 ст.459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме те, що судді ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 під час ухвалення вироку по даній справі не перебували у нарадчій кімнаті, а розглядали інші справи і за ними приймали рішення, що, на думку засудженого, свідчить про зловживання цього суду під час кримінального провадження, доводить факт неправильного застосування до ОСОБА_6 кримінального закону через істотне порушення кримінально-процесуального законодавства в редакції 1960 року.

Відмовляючи в задоволенні цієї заяви, суд першої інстанції встановив відсутність виключних обставин, вказуючи, що доводи заявника є лише необґрунтованим припущенням існування виключних обставин та можливих процесуальних порушень, без наведення/надання конкретних доказів на підтвердження наявності таких обставин згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.459, ч.4 ст.459 КПК, зводяться до незгоди із вироком суду відносно заявника, а подання такої заяви є зловживанням засудженим процесуальними правами.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати вищевказану ухвалу та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вважає ухвалу такою, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК, щодо законності та обґрунтованості. Вказує, що посилання колегії суду першої інстанції на положення глави 32 КПК в даному випадку є недоречними і недоцільними, оскільки воно суперечить ч.ч.1,2 ч.2 ст.463 цього Кодексу. Звертає увагу на передчасність висновків суду щодо відсутності виключних обставин не дослідивши доказів, якими такі підтверджуються. Також приводить доводи щодо незгоди з порядком розгляду його заяви: не дослідження доказів, невірне тлумачення кримінального процесуального закону. Посилаючись на правові позиції Європейського суду з прав людини, вказує на незаконність прийнятого рішення щодо нього.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- засуджений та його захисник, які підтримали її вимоги, посилаючись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та його захисника, прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Положення ч.1 ст.459 КПК регламентують, що судові рішення, які набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Виключними обставинами, згідно з ч.3 ст.459 КПК, визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Відповідно до вимог п.п.3, 4, 5 ч.2 ст.462 КПК, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява; обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 подав до суду заяву про перегляд вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року за виключними обставинами.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2023 року у відкритті кримінального провадження засудженому ОСОБА_6 про перегляд вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року за виключними обставинами відмовлено.

У своєму рішенні місцевий суд вказує на те, що подана заява не містить виключних обставин, визначених у ч.3 ст.459 КПК, необхідних для перегляду судового рішення, а суть заяви зводиться до незгоди з вироком суду, крім того у заяві не наведено жодних обставин, які, згідно з ст.459 КПК України, відносилися б до виключних та слугували підставою для здійснення відповідного судового провадження в порядку, передбаченому Главою 34 КПК, а тому слід відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 .

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Під час апеляційного перегляду ухвали суду не встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом ч. ч.2 ст.464 КПК суддя вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами, цебто зазначені приписи слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими чи виключними обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження за такими обставинами.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.02.2020 (справа №522/14170/17, провадження №51-1836кмо19).

Змістом ч.4 ст.459 КПК чітко визначено, якими саме процесуальними документами встановлюються обставини, передбачені п.3 ч.3 ст.459 КПК, тому, у даному випадку відсутність виключних обставин не є оціночним, а є однозначним, поза розумним сумнівом, в силу вимог процесуального закону.

Із заяви засудженого ОСОБА_6 вбачається, що заявник не надав підтверджуючих документів відповідно до ч.4 ст.459 КПК про зловживання суду під час кримінального провадження. Сама по собі незгода засудженого з прийнятим судом рішенням через наявне, на його думку, істотне порушення кримінального процесуального закону під час розгляду справи щодо нього, не є виключною обставиною.

Заразом апеляційний суд враховує, що доводи засудженого ОСОБА_6 щодо наявності підстав для перегляду вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року, зокрема через порушеннями колегією суддів таємниці нарадчої кімнати під час ухвалення цього вироку є предметом перевірки заяви засудженого про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Наведене встановлено постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року (справа 1-292/11; провадження 51-2357км18).

Отже перегляд тотожних доводів засуджено, як підстава для перегляду вироку одночасно за нововиявленими та виключними обставинами є неможливим.

Окрім того, апеляційний суд не вбачає, що судове рішення ухвалено незаконним складом суду чи при прийнятті його рішення приймав участь суддя щодо якого є очевидні сумніви у його неупередженості.

Та обставина, що ухвалою суду першої інстанції 04 липня 2018 року було задоволено заяву засудженого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_12 під час розгляду заяви засудженого про перегляд згаданого вироку суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, не свідчить про неможливість приймати участь цього суді під час розгляду заяви засудженого про перегляд даного вироку за виключними обставинами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав щодо неможливості або недопустимості участі судді ОСОБА_12 у розгляді даної справи, в розумінні положень статей 75, 76 КПК України, засудженим не наведено.

З урахуванням наведеного апеляційну суд визначає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 06 липня 2023 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3