Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/599/2024 Справа № 641/3097/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі суду в м. Харкові у спрощеному провадженні (порядку) без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000144 від 16.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски, Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, на обліку в ТЦК не перебуває, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.12.2023 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 годин, у вчиненні кримінального правопорушення -проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

встановив:

25.12.2023 ОСОБА_3 засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин, 06.03.2024 прибув до Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де був письмово ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України, про що останній надав підписку. Також ОСОБА_3 під особистий підпис видано направлення до Державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)», яка розташована за адресою м. Харків, провулок Вишневий, буд. 16, для відбування безоплатних громадських робіт, відповідно до якого останній повинен приступити до відбування покарання з 08.03.2024.

Однак ОСОБА_3 будучи працездатним, маючи змогу працювати та відбувати призначене Комінтернівським районним судом м. Харкова покарання умисно, ігноруючи вирок суду, з метою ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин, ігноруючи обов`язки пов`язані із відбуттям призначеного покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, до Державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)» жодного разу не з`явився, чим ухилився від їх відбування.

Такі дії ОСОБА_3 набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт та відповідно до ст. 40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

Тобто, ОСОБА_3 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попередженим про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, діючи умисно, виконувати вирок суду не став, безпідставно ухилився від відпрацювання громадських робіт, чим не відбув в загальній кількості 200 годин з 08.03.2024 до теперішнього часу та відпрацював 0 (нуль) годин громадських робіт.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального-правопорушення- проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснював захисник - адвокат ОСОБА_4 , подав заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення -проступку, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі; ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу про вчинення кримінального правопорушення- проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення -проступку за ч.2 ст. 389 КК України повністю доведена такваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на диспансерному (профілактичному) обліку лікаря психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 2 статті 389 КК України.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, щодо призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, при цьому суд вважає за можливе не призначати йому максимальне покарання, передбачене Законом.

Крім того, ОСОБА_3 25.12.2023 року вироком Комінтернівського районного судом м. Харкова засуджено за ч.1 ст. 190 КК України, до покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин. Вирок набрав законної сили 20.02.2024 року

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 року ( справа№ № 766/39/17) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_3 скоєно кримінальне правопорушення - проступок до повного відбуття покарання за попереднім вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2023 року, суд, призначаючи покарання, керується положеннями ст. 71 КК України, при цьому, відповідно до ч.1 ст. 72 КК України, суд переводить менш суворий вид покарання - громадські роботи у більш суворий вид - обмеження волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченогоОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 373, 374 382 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді ОДНОГО року обмеження волі.

Відповідно до ст. ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2023 року р. і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді ОДНОГО року ДВАДЦЯТИ ПЯТИ днів обмеження волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1