ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/258/24
Номер справи місцевого суду: 650/2103/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2023 року в кримінальному провадженні №0002242 від 11 липня 2023 року стосовно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Качкарівка Бериславського району Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 21 січня 2020 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 місяців, 04 вересня 2020 року звільнений по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання:

за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з 24 серпня 2023 року - дня затримання.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 17 червня 2023 року близько 13.10 години перебуваючи по АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий злочинний умисел та корисливий мотив, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, та неодноразово продовженого згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, переліз через паркан на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де скориставшись пошкодженням вхідних дверей будинку внаслідок обстрілів, проник до нього, звідки таємно, умисно, повторно викрав належне потерпілому ОСОБА_8 майно, а саме: металевий компресор від холодильнику «ДХ-232-7-010» у справному стані, вартість якого становить 500 гривень, радіатор від кондиціонеру в робочому стані, вартість якого становить 630 гривень, чавунну плиту пічного опалення довжиною 71см., шириною 23 см. та товщиною 1 см. з двома отворами для кілець, вартість якої становить 771 гривню, які обернув на власну користь, та розпорядився на власний розсуд шляхом передачі стороннім особам, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1901 гривню.

Крім того, ОСОБА_7 в один з днів липня 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представляється за можливе, перебуваючи в одному з пошкоджених будинків, який розташований неподалік будинку в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму поводження зі зброєю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, діючи у порушення вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992 р., в порушення вимог п.12.12 Інструкції затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічним за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», шляхом привласнення знайденого придбав автомат, який відповідно до висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/115-23/11098-БЛ від 15.08.2023 є вогнепальною зброєю - автоматом Калашникова (АК-74), калібром 5,45-мм, номер « НОМЕР_1 », 1982 року виготовлення, виробництва Іжевського машинобудівного заводу, виготовлений промисловим способом, придатний до стрільби, ріжок до нього та 120 патронів калібру 5,45 мм., які згідно висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/115-23/11097-БЛ від 15.08.2023 є боєприпасами - придатними до стрільби, які зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 12.08.2023 та цього ж дня приблизно о 13.30 годині з метою незаконного збагачення, шляхом продажу за 40000 гривень збув вищевказані вогнепальну зброю та бойові припаси громадянину ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_7 в один з днів липня 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представляється за можливе, перебуваючи в одному з пошкоджених будинків, який розташований неподалік будинку в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму поводження зі зброєю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, діючи у порушення вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992 р., в порушення вимог п. 12.12 Інструкції затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічним за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», шляхом привласнення знайденого придбав реактивну штурмову гранату «РШГ 2», яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-23/2824-ВТХ від 14.09.2023 є бойовим припасом - реактивною штурмовою гранатою РШГ-2, військового призначення, придатна для здійснення вибуху, яку зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 23.08.2023 та цього ж дня приблизно о 11.00 годині з метою незаконного збагачення, шляхом продажу за 5000 гривень збув вищевказаний бойовий припас громадянину ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_7 в один з днів липня 2023 року точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представляється за можливе, перебуваючи в одному з пошкоджених будинків, який розташований неподалік будинку в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму поводження зі зброєю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, діючи у порушення вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992 р., в порушення вимог п. 12.12 Інструкції затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічним за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», шляхом привласнення знайденого придбав 1 металевий цинк з 1080 патронами калібру 5,45 мм., які згідно висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/115-23/11714-БЛ від 15.08.2023 є боєприпасами - придатними до стрільби, 1 цинк з маркуванням «25-481-90», в якому знаходились 60 пострілів «ВОГ-17 М», які згідно висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-23/2823-ВТХ від 25.09.2023 є бойовими припасами військового призначення - бойовими 30 мм. унітарними, уламковими пострілами придатними для здійснення вибуху, 5 підривачів типу УЗРГМ та 5 корпусів протипіхотної наступальної гранати, які при конструктивному поєднанні згідно висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-23/2823-ВТХ від 25.09.2023 є вибуховими пристроями (бойовими припасами) - протипіхотними наступальними уламковими ручними гранатами РГД-5, придатними до вибуху, які зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 23.08.2023 та які було вилучено працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку цього ж дня в період часу з 11.17 години по 14.04 годину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за першим епізодом суд кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за другим епізодом суд кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України - як придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за третім епізодом суд кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України - як придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за четвертим епізодом суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України - як придбання та зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із вироком суду в частині покарання, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить призначити йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Зазначає, що визначене йому судом першої інстанції покарання є надто суворим.. Просить врахувати щиросердне визнання ним своєї вини. Вказує, що перебуваючи на свободі принесе більше користі в умовах воєнного стану.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений, захисник ОСОБА_10 та потерпілий належним чином повідомлені про місце, дату та час апеляційного розгляду. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи чи забезпечення їх участі у судовому засіданні на адресу суду не надходило.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, заслухавши думку прокурора щодо можливості розгляду справи за відсутності обвинуваченого та його захисника, які належним чином повідомлені про розгляд справи, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 .

В судових дебатах прокурор залишився на своїй позиції.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за встановлених та викладених у вироку суду першої інстанції обставин, як і кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Враховуючи викладене, предметом дослідження в даному апеляційному провадженні буде питання міри покарання призначеної обвинуваченому та можливості звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Згідно з положеннями ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цієї правової норми дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених (засуджених), запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченими (засудженими), так і іншими особами.

Поруч із цим, вирішуючи питання, щодо можливості застосування положень ст.75 КК України суд має оцінити можливість виправлення особи без відбування покарання, та врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини провадження.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину - з використанням умов воєнного стану.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психітра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена, за місцем проживання характеризується негативно.

Врахувавши вказані обставини, суд прийшов до висновку, щодо доцільності призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд не знайшов підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Проаналізувавши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком місцевого суду, адже наявні в матеріалах провадження відомості не вказують на існування підстав для призначення ОСОБА_7 мінімального покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Так, обставини на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, а саме визнання ним своєї вини були у повній мірі враховані судом при розгляд справи (справу розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України) та визначенні виду і міри покарання. Разом із цим, ці обставини не є достатніми для призначення ОСОБА_7 мінімального покарання та не можуть одночасно слугувати підставами для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання.

Як вже зазначалося, рішення про звільнення особи від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням суд може прийняти лише за умови, що таким чином буде досягнута мета покарання, встановлена у ч.2 ст.50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого без застосування реального покарання та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

У даному випадку, підлягають врахуванню не тільки формальні критерії щодо тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявності чи відсутності обставин, що пом`якшують або ж обтяжують покарання, але і відомості про характер скоєного кримінального правопорушення та про особу обвинуваченого.

Зокрема, як встановлено судом, ОСОБА_7 в умовах воєнного стану вчинено ряд злочинів щодо незаконного поводження зі зброєю та боєприпасами, а також проти власності. Так, ОСОБА_7 придбав, зберігав та збув вогнепальну зброю - автомат Калашникова (АК-74), калібром 5,45 мм, 120 патронів калібру 5,45 мм, реактивну штурмову гранату РШГ-2, а також зберігав за місцем проживання 5 протипіхотних наступальних уламкових ручних гранат РГД-5, що в умовах воєнного стану значно підвищує ступінь небезпечності вказаних дій. Крім того, обвинувачений проник до домоволодіння та здійснив крадіжку майна.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_7 характеризується негативно, не працевлаштований, неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності та кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, тобто схильний до вчинення злочинів.

За наведених обставин, призначення ОСОБА_7 покарання за скоєні ним злочини у мінімальних межах не відповідатиме особі обвинуваченого та характеру скоєних ним дій. При цьому звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не сприятиме меті покарання зокрема виправленню обвинуваченого.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що на свободі він зможе принести більше користі країні в умовах воєнного стану то суд апеляційної інстанції оцінює такі слова обвинуваченого критично. Адже як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений замість відповідальної позиції громадянина України, в умовах воєнного стану обрав шлях протиправної діяльності. Зокрема здійснив крадіжку із домоволодіння, що пошкоджене внаслідок обстрілу. Крім того, ОСОБА_7 придбав вогнепальну зброю та бойові припаси, однак не здійснив заходів щодо їх передачі Збройним Силам України чи працівникам правоохоронних органів, натомість з метою власного збагачення збув їх за грошові кошти іншій особі.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі. Оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно має бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3