Справа № 522/5758/21
Провадження № 1-кс/522/91/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Одесі подання органу пробації відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Молдови, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.05.2021р., Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн.,-

про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

ВСТАНОВИВ:

Клопотання мотивується тим, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2021 р., ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн.

Вказаний вирок набрав законної сили та направлений на виконання до Приморського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Проведеними заходами інспекторами Приморського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не вдалося. Просить суд: розглянути питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2021р., у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник пробації ОСОБА_5 просить задовольнити подання у повному обсязі.

Дослідивши матеріали подання, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що подання органу пробації підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2021 р., ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. Вказаний вирок набрав законної сили.

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

В матеріалах особової справи № 63/2021-Ш відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема, притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2021 р., факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд-

УХВАЛИВ:

Подання начальника Приморського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2021р. за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн., у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її голошення.

Суддя: