Справа №583/4406/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/531/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2023, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, що працює на посаді водія в ДПДГ «Правдинске», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 в якій він просив вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2023 скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд.

Даним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиенні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням на нього виконання передбачених ст. 76 КК України обов`язків, зокрема:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та місця роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_10 , до вступу вироку в законну силу, визначено не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 17 847,44 грн процесуальних витрат.

Скасовано арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду від 18.08.2021.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог представник потерпілого зазначав про упередженість судді ОСОБА_1 , про затягування розгляду справи, про не погодження судом з ним, як представником потерпілого, дати судового засідання та про безпідставний розгляд справи 06.02.2023 без його - ОСОБА_8 участі, тоді як потерпілий, інтереси кого він представляє, зазначав, що в його представника адвоката ОСОБА_8 знаходиться цивільний позов, який він має намір заявити, оскільки потерпілому, було спричинено матеріальну шкоду та він поніс витрати на лікування.

Апелянт звертав увагу, що суддя безпідставно здійснила розгляд справи в порядку ст. 349 КПК України, оскільки не пересвідчилась у потерпілого чи розуміє він запропонований порядок розгляду справи та суд лише перепитав у потерпілого про те, чи погоджується він з обвинувальним актом і чи згоден він з його змістом.

Оскільки судовий розгляд здійснено без його представника потерпілого участі, адвокат ОСОБА_8 вважав, що тим самим було грубо порушено права потерпілого ОСОБА_7 .

Також апелянт звертав увагу і на те, що суд не надіслав йому, як учаснику справи, копію вироку і про його існування він не знав, оскільки з потерпілим так і не зустрівся.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що суд безпідставно вказав, що потерпілий претензій немає, і такі обставини як часткове відшкодування потерпілому шкоди і про його доставку до мед закладу обвинуваченим не відповідають дійсності, адвокат ОСОБА_8 вважав, що вирок суду першої інстанції незаконний та має бути скасований, а справа направлена до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Крім цього, представник потерпілого зауважував і на тому, що позиція потерпілого щодо покарання для обвинуваченого зводиться до 8 років позбавлення волі з позбавленням обвинуваченого права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_10 14.08.2021 приблизно о 22.00 год керуючи службовим автомобілем марки «ВАЗ 212140», державний номерний знак НОМЕР_1 , робоча гальмівна система, якого знаходилася в технічно несправному стані, рухався по автодорозі Н-12 «Суми-Полтава» в напрямку м. Охтирка, Сумської області, в районі Лутищанського газового родовища. Проїхавши дорожній знак 1.23.1 «Примикання з правого боку», що інформує водіїв про наближення до перехрестя з другорядною дорогою праворуч, діючи внаслідок кримінально протиправної недбалості, всупереч вимогам п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України, ОСОБА_10 розпочав на вказаній ділянці автодороги манерв обгону автомобіля, який рухався попутно, з виїздом на зустрічну смугу руху, не надавши при цьому переваги в русі мопеду марки «SMILE JJ 50 QT», без державного номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався назустріч по своїй смузі руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді політравми, відкритого уламкового перелому в-с/з правої гомілки зі зміщенням, обширної скальпованої рани в с/з правого стегна, ЗМЧТ, забою речовини головного мозку, пластинчатої субдуральної гематоми лівої тім`яної ділянки ЗТГК, забою легень, закритої тупої травми живота, забійної рани перенісся, множинних саден лівої нижньої кінцівки та обличчя, травматичного шоку.

Вбачається, що невиконання водієм ОСОБА_10 вимог п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виниклою подією та її наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу підтримав, просив вирок суду першої інстанції скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, або ж у разі відсутності підстав для задоволення вказаних вимог, апелянт просив призначити обвинуваченому ОСОБА_10 більш суворе покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, думки прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які проти задоволення скарги представника потерпілого заперечили, просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, до початку апеляційного розгляду справи прокурором ОСОБА_6 поставлено питання щодо неможливості брати участь в розгляді справи представником потерпілого адвокатом ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції, оскільки потерпілий ОСОБА_7 , інтереси якого він представляє, помер.

Проаналізувавши такі доводи сторони обвинувачення колегія суддів вважає їх безпідставними та відмовляє у їх задоволенні, оскільки з матеріалів справи слідує, що договір про надання правової допомоги між потерпілим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 укладено 09.11.2021 з правом надавати правову допомогу адвокатом у Охтирському міськрайонному суді, Сумському апеляційному суді, Верховному Суді, поліції і прокуратурі, що узгоджується з копією ордеру (а.с. 137). Також колегія суддів враховує, що апеляційна скарга подана саме адвокатом ОСОБА_8 , в інтересах потерпілого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 тоді як ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому одними з доводів апелянта є безпідставний розгляд спраив судом першої інстанції без його адвоката участі. Тому, враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що в даному випадку немає істотного порушення прав учасників провадження, колегія суддів вважає за можливе допустити адвоката ОСОБА_8 до участі у апеляційному розгляді справи за його ж апеляційною скаргою.

Щодо самої апеляційної скарги представника потерпілого, то тут колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з матеріалів справи, попри доводи апелянта, оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався у вироку на те, що обвинувачений визнав повністю свою провину та підтвердив обставини вчиненого ним злочину.

Згідно з ч.3, 4 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Така правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 02 лютого 2021 року (справа №640/4713/19).

З матеріалів судового провадження вбачається, що суд першої інстанції, встановивши факт визнання обвинуваченим ОСОБА_10 вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та обговоривши питання щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, ухвалив провести розгляд кримінального провадження у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України.

З журналу судового засідання від 06.02.2023 та відеозапису вказаного судового засідання слідує, що обвинувачений ОСОБА_10 був допитаний у судовому засіданні головуючим суддею, надав пояснення щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та провину в його скоєнні визнав у повному обсязі.

Щодо потерпілого ОСОБА_7 , то з матеріалів справи також слідує, що в судове засідання 06.02.2023 його представник в черговий раз не з`явився, потерпілий проти розгляду справи в порядку ст. 349 КПК України не заперечував, а щодо цивільного позову, то з урахуванням всіх обставин справи погоджувався з тим, що його можно заявити в порядку цивільного судочинства.

Також з матеріалів справи слідує, що суд виходячи з вказаних обставин справи та позиції її учасників, а також з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження дійшов висновку про можливість його розгляду без участі представника потерпілого.

Зважаючи на вказані обставини, колегія суддів порушень ст. 349 КПК України судом першої інстанції не вбачає, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги представника потерпілого вважає безпідставними.

Щодо цивільного позову, про який вів мову представник потерпілого, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як слідує з матеріалів справи в обвинувальному акті про такий цивільний позов не йдеться, підготовче судове засідання 09.11.2021 проведено за участю представника потерпілого (а.с. 16) та відповідно до матеріалів справи цивільний позов також ніким не заявлено.

В три призначені судом першої інстанції судові засідання представник потерпілого не зявляється, а в інших судових засіданнях представником потерпілого головуючому судді заявлено відвід, при цьому цивільний позов так і не заявлено.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати,про порушення права потерпілого на подачу цивільного позову, при тому, що скористатись яким він не позбавлений права і в подальшому, що узгоджується з ч. 7 ст. 128 КПК України.

Щодо вимог апелянта про скасування вироку суду з призначенням в суді пешої інстанції нового судвого розгляду, а у разі відсутності вказаних підстав для задоволення таких вимог, то призначити обвинуваченому більш суворе покарання, то колегія суддів також такі вимоги представника вважає безпідставними.

Оскільки призначення в суді першої інстанції нового судового розгляду регулюється ст. 415 КПК України в якій наведено виключний перелік підстав для призначення такого розгляду.

В ході апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегією суддів таких підстав не встановлено, як і не встановлено підстав для розгляду вимог апелянта про призначення більш суворого покарання для обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки в самій апеляційній скарзі така вимога не ставилась, а внесення змін до апеляційної скарги, в нашому випадку доповнень, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається, що узгоджується з вимогами ч.4 ст. 403 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає необхідним вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2023, залишити без зміни як такий, що узгоджується з положеннями ст. 370 КПК України, а представнику потерпілого в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2023, відносно ОСОБА_10 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4