Справа № 509/2243/24
УХВАЛА

18 червня 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

розглядаючи в закритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000596 від 01.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Великодолинське Одеського району Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

На стадії досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.04.2024 року, строк якого закінчується 01.06.2024 року.

Ухвалою судді від 22.04.2024 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 02.05.2024 року призначено судовий розгляд даного кримінального провадження в закритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 21.05.2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 липня 2023 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

17.06.2024 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на більш м`який - на домашній арешт чи особисте зрбов`язання.

В своєму клопотанні захисник посилається на необгрунтованість обвинувачення, неповноту досудового розслідування, а також на вісутність ризиків переховування обвинуваченим від суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення впливу на свідків та потерпілу. Крім того, зазначає, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, хворіє та потребує медичного обстеження та проведення операції по видаленню металевого імпланту з плечового суглобу.

Під час судового розгляду 18.06.2024 року судом розглянулось питання щодо можливості зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки у зв`язку із плановою щорічною відпусткою головуючого, яку заплановано з 01.07.2024 року по 21.07.2024 року, та відсутністю можливості призначити ще одне судове засідання до 01.07.2024 року, строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою сплине 19.07.2024 року, згідно ухвали суду від 21.05.2024 року.

Захисник ОСОБА_5 під час судового засідання підтримав своє клопотання, та просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого з викладених в ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання захисника, посилаючись на тяжкість злочину та те, що на даний час ризики, встановлені судом, не зменшились та продовжують існувати.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник заперечували не заперечували проти клопотання захисника. Потерпіла просила відпустити з-під варти ОСОБА_4 із зали суду, більше показань ніяких надавати не буде.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_7 просила звільнити обвинуваченого з-під варти, більше їй до суду не викликати, пояснюючи таку позицію бажанням її доньки - неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 .

Заслухавши доводи учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та наявні матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПУ України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Вимоги частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.04.2024 року в даному кримінальному провадженні застосувано у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ Одеський Слідчий Ізолятор строком на 60 днів, до 16 години 00 хвилин 01.06.2024 року. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302.800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Вказаною ухвалою слідчого судді встановлено обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, та обставини, які дають підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування менш суворого запобіжного заходу, слідчий суддя вважав, не забезпечить належного виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою суду від 21.05.2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 липня 2023 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор». Зменшено розмір альтернативного запобіжного заходу, визначивши розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

На переконання суду обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою, посиланням на тяжкість злочину, суд вважає безпідставним. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України», де зокрема зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Однак сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Таким чином, суд робить висновок, що суворість покарання, яке може бути призначено за пред`явленим обвинуваченням, не може бути достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Суд також вважає, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою, а тримання обвинуваченого під вартою протягом розгляду кримінального провадження в суді не повинно свідчити про фактичне відбуття можливого покарання призначеного у майбутньому.

При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації в АДРЕСА_2 в будинку своїх батьків, має міцні соціальні зв`язки.

Крім того, під час судового розгляду неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 в присутності свого законного представника ОСОБА_7 відмовилась від дачі показань, скориставшись своїм правом, передбаченим п.6 ч.1 ст. 56 КПК України, та просила звільнити обвинуваченого з-під варти. Суд враховує, що дана відмова потерпілої та її позиція, в разі якщо в подальшому в процесі розгляду справи, не зміниться, може суттєво вплинути на процес доказування в даному кримінальному провадженні, оскільки в даному випадку, показання потерпілої є визначальним джерелом доказів, яке має оцінюватись в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Все вищевказане, на переконання суду, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, суд вважає, що існує необхідність в застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, який би був достатнім для забезпечення прибуття його за викликом до суду для участі у судовому розгляді, а також для запобігання спробам останнього перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти незаконний вплив на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні, і таким заходом забезпечення на сьогоднішній день цілком обґрунтовано може бути домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На думку суду, під час судового розгляду стороною захисту доведена можливість запобігання встановленим ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, шляхом зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, що забезпечить виконання останнім належної процесуальної поведінки.

При цьому, у відповідності з положеннями ч.5 ст.194 КПК України суд під час дії запобіжного заходу вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 виконання обов`язків, передбачених пунктами 1-4, 8 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 199, 331, 369, 392 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» на домашній арешт строком на 2 (два) місяці, тобто по 18 серпня 2024 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_4 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

У відповідності з положеннями ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися без дозволу суду з населеного пункту, в якому проживає - АДРЕСА_2 ;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_6 , її законним представником ОСОБА_7 , а також зі свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до Головного управління ДМС в Одеській області (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Преображенська, 44) свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України, згідно якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, якому направити копію цієї ухвали, а також на процесуального прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню та закінчує свою дію 18.08.2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21.06.2024 року.

Головуючий ОСОБА_1