ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/494/24 Справа № 210/5496/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001103 стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олександрівка, Ростовської області, рф, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15 пунктом 5 частиною 2 статті 115, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_8

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погодженого з прокурором ОСОБА_11 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на 60 діб, тобто до 12 квітня 2024 року, включно.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК, що підтверджується документами, долученими до клопотання слідчого у їх сукупності.

Слідчий суддя дійшов висновку про доведеність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), які підтверджуються наступним.

Наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду підозрюваного ОСОБА_8 є те, що останній вчинив кримінальне правопорушення в сфері проти життя та здоров`я особи, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК відноситься до категорії особливо тяжких, санкція яких передбачає виключно позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, що збільшує ризик втечі і його можливо відвернути лише взявши особу під варту.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка обумовлюється тим, що підозрюваний фактично володіє інформацією щодо зібраних доказів, здобутих в ході досудового розслідування, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість покарання, матиме змогу незаконно впливати на потерпілу, здійснювати тиск на свідків, експертів, які викривають його як особу, що вчинила злочин.

Ризику вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що вже після вчинення замаху на вбивство, підозрюваний ОСОБА_8 продовжував зберігати вдома виявлені під час проведення обшуку бойові припаси гранати та запали до них, що свідчить про можливе вчинення ним повторних злочинів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи осіб, які її подали.

В апеляційній скарзі захисники просять ухвалу слідчого скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що протоколи огляду речей від 21 жовтня та 27 жовтня 2024 року не можуть бути доказами готування або вчинення кримінального правопорушення, а також причетності ОСОБА_8 до його вчинення.

Вважає необґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризику ухилення від органу досудового розслідування, оскільки ОСОБА_8 постійно проживає в м. Кривий Ріг, яке залиши виключно з метою лікування у санаторії, путівку в який він отримав як учасник АТО/ООС. Вважає, що слідчий суддя необ`єктивно оцінив зазначений ризик та фактично зайняв позицію сторони обвинувачення. До клопотання прокурор не долучив жодного доказу в підтвердження, заявленого ним ризику впливу на потерпілу та свідків, тому слідчий суддя дійшов необґрунтовано висновку про наявність такого ризику. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який встановлений слідчим суддею, спростовується тим, що ОСОБА_8 раніше не судимий, жодних кримінальних правопорушень не вчиняв, тому зазначений ризик є формальним. Посилається на те, що суворість ймовірного покарання та тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання ОСОБА_8 під вартою, а забезпечення його належної процесуальної поведінки можливо, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Звертає увагу на стан здоров`я ОСОБА_8 , який не отримав належної оцінки слідчим суддею, а саме, що останній перебуває на Д обліку, має низку захворювань серця та інші захворювання, тому потребує належного медичного лікування, яке він не може отримувати в умовах слідчого ізолятора.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що прокурором не доведено доказами існування ризиків, заявлених в клопотанні, а висновки слідчого судді в цій частині є безпідставними. Прокурор в судовому засіданні не довів, а слідчий суддя не розглядав можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 зазначає, що слідчий суддя під час оцінки ризиків не врахував міцність соціальних зв`язків підозрюваного, стан здоров`я, який є літньою особою, має серйозні захворювання опорно-рухового апарату та серцево-судинної системи, а перебуваючи в умовах слідчого ізолятора не зможе отримувати належну медичну допомогу. Зауважує, що майже усі докази у справі зібрані, у зв`язку з чим відсутній ризик їх знищення чи спотворення. В даному провадженні відсутні обставини, які свідчили, що тільки виключний запобіжний захід у вигляді тримання особи під вартою, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисники та обвинувачений підтримали апеляційні скарги та з підстав, викладених у скаргах, просили їх задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 та застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг, доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 3 - 5 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисників та висновки слідчого судді, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи скарги є не обґрунтованими, а ухвала слідчого судді відповідає вимогам законності та обґрунтованості, з огляду на наступне.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 09.10.2023, приблизно о 04.30 годин, на власному автомобілі марки «РЕНО», моделі «КЕНГО», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , привіз раніше придбану гранату Ф-1 на АДРЕСА_2 , де вчинив замах на вбивство ОСОБА_12 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, шляхом підриву гранати на території будинку АДРЕСА_3 , де остання проживає.

Крім того, 14.11.2023, у період часу з 11.44 год. до 13:13 год., під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого суді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.10.2023, у житловому та господарчому приміщеннях будинку АДРЕСА_1 , у ОСОБА_8 працівниками поліції виявлено та вилучено два споряджені корпуси ручних осколкових гранат РГД5, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 та три уніфіковані запали ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ, які є вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, та останній їх зберігав без передбаченого законом дозволу.

15.11.2023 за вказаними обставинами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 - п. 5 ч. 2 ст. 115 КК за ознаками закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб, не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі та за ч. 1 ст. 263 КК за ознаками придбання, носіння, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри вже була предметом судового контролю під час застосування запобіжного заходу, підтверджується матеріалами провадження, долученими до клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, з яких слідує, що підозра є обґрунтованою, нових доказів які б спростовували причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих злочинів під час досудового розслідування на здобуто. ОСОБА_8 частково визнає свою причетність до інкримінованого злочину за обставин, викладених в повідомленні про підозру, не погоджуючись лише з попередньою правовою кваліфікацією його дій.

Санкція ч. 2 ст. 15 - п. 5 ч. 2 ст. 115 КК та ч. 1 ст. 263 КК, які інкриміновані ОСОБА_8 передбачає покарання: позбавлення волі на строк від трьох до семи років (ч. 1 ст. 263 КК); позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті (ч. 2 ст. 115), фактично може бути призначене, у разі доведення винуватості та з урахуванням положень ч. 4 ст. 68 КК, позбавлення волі до 15 років.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування та продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи, що останній вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК відноситься до категорії особливо тяжких, санкція яких передбачає виключно позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, що збільшує ризик втечі і його можливо відвернути лише взявши особу під варту.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

До обставин, що підтверджують наявність ризику ОСОБА_8 незаконного впливу на потерпілого, свідка, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, слідчий суддя правильно відніс, що останній фактично володіє інформацією щодо зібраних доказів, здобутих в ході досудового розслідування, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи ймовірного тяжкість покарання, матиме змогу незаконно впливати на потерпілу, здійснювати тиск на свідків, експертів, які викривають його як особу, що вчинила злочин.

Більше того, колегія суддів враховує й положення ч. 4 ст. 95 КПК щодо отримання показів свідка та потерпілого безпосередньо судом, а тому, на даному етапі кримінального провадження такий ризик об`єктивно існує.

Колегія суддів погоджується з обставинами, встановленими слідчим суддею, які підтверджують наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК), а саме, що вже після вчинення замаху на вбивство, підозрюваний ОСОБА_8 продовжував зберігати вдома виявлені під час проведення обшуку бойові припаси гранати та запали до них, що свідчить про можливе вчинення ним повторних злочинів.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 , як слідує з матеріалів провадження, має доступ до боєприпасів, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК створює додатковий ризик летальності та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції при оцінці законності судового рішення в цілому, враховує підвищену суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій спрямованих на заподіяння смерті інші людині.

Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК слідчий наводить обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, зокрема йому потрібно: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок генетико-молекулярної експертизи; отримати та долучити до матеріалів провадження висновок проведеної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 ; отримати з експертної установи та долучити до матеріалів провадження висновок судової вибухотехнічної експертизи; виконати інші слідчі та розшукові дії в яких виникне потреба; відкрити матеріали кримінального провадження для ознайомлення сторонам, вирішити клопотання захисту; виконати вимоги ст. 283, 290 КПК.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційних скарг захисників про відсутність обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК і, відповідно, підстав для продовження строку тримання ОСОБА_8 під варти.

Разом з тим, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, ризиків та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Посилання сторони захисту на стан здоров`я підозрюваного, були предметом розгляду і оцінки слідчим суддею, мотивовано відхилені і з такими висновками погоджується апеляційний суд. Сторона захисту, наводячи такі доводи, не долучила на їх підтвердження доказів, що станом на момент винесення оскарженого судового рішення або апеляційного перегляду, підозрюваний ОСОБА_8 за своїм станом здоров`я не може утримуватися в умовах УВП № 3 у зв`язку з відсутністю неможливістю надання йому адекватної медичної допомоги.

Інші доводи апеляційних скарг зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ в справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування наявності підстав для скасування оскарженого рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення ч. 3 ст. 197 КПК, відповідно до яких сукупний строк тримання особи під вартою під час досудового розслідування не повинен перевищувати в особливо тяжких злочинах 12 місяців. У даному провадженні ОСОБА_8 затриманий 14.11.2023, тому строк тримання його під вартою не є надмірним, враховуючи характер розслідуваних злочинів та необхідність у проведенні низки слідчих та процесуальних дій.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено, продовження слідчим суддею строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 відповідає вимогам статей 177, 178, 183, 194, 199 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак його апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного за частиною 2 статті 15 пунктом 5 частиною 2 статті 115, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4