Справа № 947/9082/24
Провадження № 1-кс/947/7331/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено з заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000346 від 14.03.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Сполучених Штатів Америки, уродженця Джорджії, з середньої освітою, неодруженого, офіційно працюючого директором з надзвичайної допомоги Гуманітарного фонду «Міжнародна сумлінність», маючого посвідчення на постійне проживання в Україні, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено з заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 від 14.03.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 -1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та додатками до нього; показаннями свідків у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В обґрунтування свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту слідчим зазначено, що ОСОБА_4 інкримінується діяння, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 , який являється громадянином іншої країни, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про те, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт в нічний час доби не достатній для запобігання вищевказаним ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просила залучити до матеріалів клопотання характеризуючи дані відносно підозрюваного, який є директором з екстреної допомоги України від Consience international, та повідомила, що підозрюваний перебуваючи на цій посаді встановив партнерські відносини з місцевими українськими волонтерами та гуманітарними організаціями у Європі та США. Є сумлінним працівником гуманітарної допомоги, який глибоко турбується про ситуацію із постраждалими від війни населенням України. Також зазначила, що з підозрою погоджуються, разом з тим заперечують факт вживання наркотичних засобів. Захисник запевнила, що підозрюваний за чотири дні до дорожньо-транспортної події повернувся з США де і вживав наркотичні препарати, оскільки це не заборонено законом у США.

Підозрюваний ОСОБА_4 , за допомогою перекладача, повідомив, що підтримує думку свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Так, слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що слідчими слідчого відділення відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 від 14.03.202, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 березня 2024 року приблизно о 15 годині 10 хвилин, у світлий час доби, при похмурій погоді, дрібному дощі, при необмеженій видимості, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по горизонтальній прямій ділянці вологого, асфальтобетонного покриття проїзної частини вулиці Фонтанська дорога, зі сторони проспекту Адміральський в напрямку провулку Економічний, у Київському районі міста Одеси.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 , позначеного дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 Правил дорожнього руху України, а також дорожньою розміткою 1.14.2 Правил дорожнього руху України, при під`їзді до якого, транспортні засоби, які здійснювали рух в правій смузі попутного напрямку руху почали зменшувати швидкість та зупинятись, у зв`язку із перебуванням на пішоходному переході пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину дороги справа-наліво відносно руху автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», водій ОСОБА_4 , своєчасно не зменшив швидкість, не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу та передньою лівою частиною керованого ним автомобіля допустив наїзд на пішохода.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.5; підпункт «б», пункту 2.3; пункту 2.9, пункту 18.1, пункту 18.4 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

- пункт 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- пункт 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

- пункт 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.»;

- пункт 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»;

- пункт 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»;

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку легкого ступеню, лінійного перелому лобної кістки справа з переходом на верхню стінку орбіти, який супроводжувався гемосинусом (наявністю крові у порожнині) комірках решітчастої кістки справа та лівій верхньощелепній пазусі, підапоневротичної гематоми правої лобної області, забійних ран в лобній ділянці зліва та справа, садна обличчя, забоїв лівої кисті - перелому голівки 5-ї п?ясної кістки лівої кисті з невеликим кутовим зміщенням, гематом, множинних саден лівої кисті, закритого перелому лівої лонної та сідничної кістки зі зміщенням уламків, забою правого колінного суглобу - саден, підшкірної гематоми, саден тулуба, ліктьових суглобах, нижніх кінцівок.

Виконуючи вимоги пункту 18.1, пункту 18.4 Правил дорожнього руху України, водій «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти настанню даної події.

В діях водія автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення(рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі « ОСОБА_10 проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальше тримання під вартою.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

22.05.2024 ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.03.2024, протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 від 16.03.2024, протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 від 22.03.2024, протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_13 від 02.04.2024, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 18.03.2024, протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 05.04.2024, протоколом огляду речових доказів диску із відеозаписом із обставинами дорожньо-транспортної пригоди від 05.04.2024 та іншими доказами у сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

З огляду на зазначене та враховуючи матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність застосування цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують застосування до підозрюваної відповідного запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а застосування запобіжного заходу бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя враховує, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнано можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 інкриміноване діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено виключно позбавлення волі строком до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим усвідомлюючи міру можливого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Таким чином, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, є громадянином США, усвідомлюючи міру можливого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також слідчий суддя вважає доведеним і ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 отримає відомості про свідків та їх анкетні дані, які містяться у копіях матеріалів клопотання, і з метою зміни показань або безпідставної відмови від них підозрюваний зможе впливати на свідків шляхом тиску, що буде перешкоджати здійсненню об`єктивного досудового розслідування.

Ґрунтуються на матеріалах клопотання і доводи сторони обвинувачення про наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Також слідчим суддею враховано і сімейний стан підозрюваного, який не одружений, офіційно працює, займає посаду директора з надзвичайної допомоги Гуманітарного фонду «Міжнародна сумлінність», наявність постійного місця проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, проте, з урахуванням вищенаведених факторів, не зменшує існування ризиків поза процесуальної поведінки підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , обставини у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, що характеризують особу підозрюваного.

Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, а також те, що органом досудового розслідування доведено причетність ОСОБА_4 до події інкримінованого правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також ті обставини, що більш м`який запобіжний захід, який би міг бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в нічний час доби у межах строку досудового розслідування, тобто до 20.07.2024, з покладенням на нього визначених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, з метою уникнення можливості вчинення дій, визначених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 186, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено з заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000346 від 14.03.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20.07.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 00:00 години по 06:00 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 20.07.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-утримуватись від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-не відлучатися за межі Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, незалежно від стадії кримінального провадження;

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1