Провадження №11-кп/801/699/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2024 року про відмову в задоволенні клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 , на підставі того, що суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних обставин, які б підтверджували що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою довів своє виправлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 на час звернення із клопотанням відбув 2/3 частини строку покарання, характеризується позитивно, має чотири заохочення, працевлаштований, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, залучається до робіт з благоустрою клубу установи, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими.

Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить застосувати відносно нього ст. 81 КК України, звільнивши умовно-достроково від відбування покарання. Посилається на працевлаштування , сумлінне ставлення до праці, заохочення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого,посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 - не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 75, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України до покарання у виді 2-х років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2022 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком від 02.04.2021 та направлено ОСОБА_7 для відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021 року.

Початок строку відбування покарання - 10.10.2022, кінець строку відбування покарання - 10.10.2024.

В ДУ «Вінницька ВК №86» засуджений знаходиться з 03.11.2022 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання характеризується позитивно, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, не конфліктний, дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Бере активну участь у програмах/заходах, не допускає порушень і має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Бере активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», на профілактичному обліку в установі не перебував, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно, проявляє суспільно-корисну ініціативу.

Має 4 заохочення. Догани відсутні.

Разом з тим, ОСОБА_7 має заборгованість за виконавчим провадженням.

Ознайомившись із вище встановленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджений не довів досягнення ним мети покарання,усвідомлення протиправності своїх дій, і як наслідок сумлінною поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстав для застосування ст. 81 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Враховуючи дані про особу засудженого, який протягом усього періоду відбування покарання має позитивну характеристику, має заборгованість за виконавчим листом, за останнім вироком був звільнений судом від відбування покарання з іспитовим строком, однак в зв`язку з невиконанням покладених обов`язків йому було скасовано звільнення від відбування покарання та направлено відбувати покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про небажання його ставати на шлях виправлення. Тобто надання йому іспитового строку не сприяло процесу виправлення та відмови від протиправної поведінки в подальшому.

Аналіз матеріалів даного судового провадження дає підстави вважати, що хоча у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, лише з моменту відбування покарання в Вінницькій ВК №86, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки наявність позитивної характеристики, наявність чотирьох заохочень та часткове відшкодування шкоди, а також участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, не можуть бути безумовною підставою для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково, враховуючи його попередні судимості та скасування звільнення ід відбування покарання, що свідчить про схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, протиправних діянь та поведінку за час відбування покарання за даним вироком.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_7 дієво став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 , а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі засудженого .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2024 року про відмову в задоволенні клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4