Номер провадження: 11-кп/813/491/24
Справа № 514/196/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Тарутинського районного суду Одеської області від 10.05.2023 року в кримінальному провадженні №0000468 від 13.11.2017 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Вознесенка Друга Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, інваліда 2-ої групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.286, ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, вироком суду ОСОБА_8 звільнений від покарання за ч.1 ст.122 та за ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вироком суду за ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_8 призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

Вироком суду частково задоволено цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 7780 (сім тисяч сімсот вісімдесят) грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 16710 (шістнадцять тисяч сімсот десять) грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, просять вирок змінити, та визнати обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без застосування щодо нього положень ст.75 КК України. Крім того, потерпілі просять задовольнити в повному обсязі заявлений ними цивільний позов, а також стягнути з обвинуваченого на їх користь 6000 (шість тисяч) грн. витрат на правову допомогу. В іншій частині вирок суду потерпілі просили залишити без змін.

Крім того, потерпілі подали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду. В обґрунтування доводів клопотання потерпілі посилаються на те, що участі при розгляді справи в суді першої інстанції не приймали, копію оскарженого вироку від 10.05.2023 року отримали 05.06.2023 року. Після чого, 09.06.2023 року - електронною поштою, а 10.06.2023 року - поштовим відправленням направили апеляційну скаргу. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 року їх апеляційна скаргу була повернута. Копію вказаної ухвали апеляційного суду вони отримали 06.07.2023 року.

В клопотанні потерпілі вказують, що причиною пропуску строку на оскарження вироку місцевого суду є несвоєчасне надходження їх апеляційної скарги до суду першої інстанції, пов`язане з вихідними днями.

Судовий розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено без участі потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли.

При цьому, 19.10.2023 року, потерпілий ОСОБА_9 , на електронну адресу апеляційного суду надіслав заяву про проведення апеляційного розгляду за його відсутності (вх. ЕП-18332/23) та до неодноразово призначених судових засідань, в подальшому жодного разу не з?явився.

Потерпілий ОСОБА_10 прибув у судове засідання 14.02.2024 року, однак висловити свою позицію стосовно заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду висловити не зміг, жодного обґрунтування підстав для поновлення строку оскарження вироку не вказав, пославшись на те, що не може надати пояснень суду, оскільки апеляційну скаргу та клопотання готував та подавав представник потерпілих.

За таких обставин, за клопотанням потерпілого, в судовому засіданні було оголошено перерву до 10.04.2024 року, потерпілим надано достатній час тривалістю майже два місяці, з метою надання можливості потерпілому ОСОБА_10 , а також іншому потерпілому ОСОБА_9 , підготуватися особисто чи із залученням їх представника, для участі в розгляді поданого ними клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Однак, будучи повідомленим в судовому засіданні про наступну дату та час розгляду, потерпілі та їх представник до суду на 10.04.2024 року не з`явились, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення не подавали, додаткових пояснень стосовно заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не надсилали.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів кримінального провадження було встановлено, що в суді першої інстанції приймав участь представник потерпілих - адвокат ОСОБА_14 , який на телефонний виклик повідомив працівникам апеляційного суду, що представництво потерпілих в даному кримінальному провадженні він більше не здійснює.

Крім того, згідно інформації Єдиного реєстру адвокатів України встановлено, що право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_14 , з 27.01.2022 року припинено згідно п.6 ч.1 ст.32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Інші представники потерпілих до апеляційного суду не звертались.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення. судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що потерпілі, будучи повідомленими про дату та час розгляду клопотання до суду не з`явилися, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який залишив вирішення клопотання потерпілих про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку на розсуд суду, однак вказав, що підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку не вбачає; захисника та обвинуваченого, які заперечували проти клопотання потерпілих; дослідивши матеріали кримінального провадження, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 статті 117 КПК передбачає, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Частина перша ст. 24 КПК передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Статтею 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду, подасться через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

При розгляді зазначеного кримінального провадження за клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження сторони захисту, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейською суду з прав людини (даті ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні ЄСПЛ від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №137/785/17, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході розгляду справи в місцевому суді потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звернулися із заявою про проведення судового розгляду без їх участі, при цьому вказали про підтримання ними цивільного позову (а.с.147 т.3).

Згідно журналу судового засідання від 10.05.2023 року та оскарженого вироку вбачається, що потерпілі не приймали участі в судовому засіданні під час проголошення вироку не приймали, копії вироку відразу після його оголошення не отримували (а.с.213-220, 222-232, 233 т.3).

В клопотанні потерпілі вказують, що копію оскарженого вироку вони отримали 05.06.2023 року, матеріали кримінального провадження на спростування вказаних обставин інформації не містять.

12.06.2023 року потерпілі подали через місцевий суд апеляційну скаргу (датовану від 09.05.2023 року) (а.п.234 т.3).

20.06.2023 року матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілих надійшли до Одеського апеляційного суду (а.п.235 т.3).

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями від 20.06.2023 року справу передано для розгляду судді ОСОБА_3 (а.п.236 т.3).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 року апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_9 повернуто, у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження вироку та не порушенням питання про поновлення строку на оскарження (а.п.237 т.3).

23.06.2023 року супровідним листом вказана ухвала апеляційного суду, разом із апеляційною скаргою та усіма доданими до неї документами направлена на поштову адресу потерпілих, а матеріали справи повернуті до суду першої інстанції (а.п.238, 239 т.3).

Крім того, 03.07.2023 року до апеляційного надійшла повторна аналогічна апеляційна скарга потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_9 від 09.05.2023 року (яка містила такий же вхідний номер як і попередня №ЕП-576 від 12.06.2023 року).

11.07.2023 року апеляційним судом повторна апеляційна скарга була направлена до Тарутинського районного суду Одеської області, у зв`язку із тим, що матеріали кримінального провадження, 26.06.2023 року, вже були повернуті до місцевого суду (а.п.240-243 т.3).

24.07.2023 року потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_9 повторно подали апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду (а.п.246-250 т.3).

08.08.2023 року матеріали кримінального провадження повторно надійшли до апеляційного суду.

Доводи потерпілих стосовно того, що вони вперше направили апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження на електронну пошту 09.06.2023 року, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вони не підтверджені доказами, з матеріалів кримінального провадження такої інформації не вбачається, потерпілими до клопотання таких доказів не долучено.

Твердження потерпілих про те, що ухвалу апеляційного суду від 22.06.2023 року про повернення апеляційної скарги вони отримали 06.07.2023 року, колегія суддів також визнає необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами.

Крім того, колегія суддів враховує, що в судовому засіданні 14.02.2024 року потерпілий ОСОБА_10 жодного обґрунтування підстав для поновлення строку оскарження вироку не вказав. Не зважаючи на надане йому судом право підготуватися для обґрунтування своєї позиції щодо заявленого клопотання про повернення строку на апеляційне оскарження, можливості звернення у разі необхідності до фахівця в галузі права для отримання правничої допомоги, отримання певних консультацій, залучення можливого представника, потерпілий таким правом не скористався.

Більш того, потерпілий ОСОБА_10 , був достеменно обізнаний про дату судового засідання на 10.04.2024 року, оскільки був присутнім на попередньому судовому засіданні, але до суду не з`явився. Потерпілий ОСОБА_9 до апеляційного суду також не з?явився, обмежився надісланням заяви про розгляд справи за його відсутністю. При цьому, потерпілі не подали до суду письмових пояснень, клопотань чи заяв.

Таким чином, будь-яких переконливих доводів щодо поважності пропуску строку на оскарження вироку суду першої інстанції у визначені законом строки, окрім загальних посилань на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_9 суду не надали, тобто не скористалися своїм правом доведення обґрунтованості своєї позиції щодо поважності пропуску причини несвоєчасного подання апеляційної скарги, в тому числі протягом двох місяців після отримання ухвали апеляційного суду про повернення первинної апеляційної скарги.

Інших доказів, які свідчать про існування поважних причин пропуску строку та які могли бути підставою для його поновлення, матеріали кримінального провадження не містять.

За таких обставин, колегія суддів визнає доводи клопотання потерпілих стосовно неможливості подання апеляційної скарги у передбачений процесуальним законом строк такими, що не свідчать про існування поважних причин пропуску цього строку.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено відсутність об`єктивно непереборних обставин, які унеможливлювали подачу потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 апеляційної скарги у передбачений процесуальним законом строк, колегія суддів вважає, що потерпілі не скористався своїм правом на оскарження судового рішення в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи наведені обставини у всій сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання потерпілих про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянтам.

Керуючись ст.ст. 117, 376, 399, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Тарутинського районного суду Одеської області від 10.05.2023 року в кримінальному провадженні №0000468 від 13.11.2017 року, щодо ОСОБА_8 засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 121 КК України.

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - повернути апелянтам.

Копію ухвали та апеляційну скаргу надіслати на адресу потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4