Справа № 183/6541/24
№ 1-кп/183/1609/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000556 від 02.05.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка, Донецької обл., громадянин України, розлучений, маючий на утримані малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має не повну середню освіту, військовослужбовець, призваний по мобілізації, на посаді гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17 березня 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання, а саме в приміщенні сторожки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 разом з його матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перебуваючи у приміщенні вище вказаної сторожки, що розташована за вище вказаною адресою між військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 та його матір`ю ОСОБА_7 виникла словесна перепалка, з приводу побутових проблем, де у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_5 17 березня 2024 року приблизно о 18 годині 05 хвилин перебуваючи у приміщенні сторожки діючи умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_7 , котра перебувала у положенні сидячі на ліжку та наніс не менше трьох ударів правою та лівою рукою зжатими в кулак в праву та ліву частину обличчя матері, від яких остання впала на ліжко. Після цього, ОСОБА_5 покинув приміщення сторожки не надавши медичної допомоги ОСОБА_7 .

Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми, з крововиливами під мозкові оболонки та у речовину головного мозку, яка ускладнилася розвитком набряку головного мозку, з гнійним менінгітом, розвитком гнійної пневмонії правої легені, з фібринозним плевритом, та перикардита, що привело до поліорганної недостатності, перелому кісток носу, синців навколо очей, на лобі зліва, з розповсюдженням у ліву скроневу область, на ліву вушну раковину та ліву шоку, крововиливів у м?яких покривних тканинах голови у лобній області справа та зліва, від яких остання 30 квітня 2024 року померла.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

За вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у продовженні застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає лише позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Разом з тим, ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до позбавлення волі, тому, враховуючи його нестійкі соціальні зв`язки, існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 мешкає за в одному АДРЕСА_1 зі свідком у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_8 ,яка недопитана в судовому засіданні, а тому ОСОБА_5 за для уникнення покарання за вчинення тяжкого злочину матиме реальну можливість впливати на свідка з метою змусити її змінити свої показання. Так, даний ризик підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, яким відомі обставини вчинення злочину та які були безпосередніми його очевидцями, з метою надання останніми показань на користь обвинуваченого. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується свідчить те, що обвинувачений може вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що також підтверджується репутацію самого обвинуваченого, який веде аморальний спосіб життя, постійно пиячить, являючись військовослужбовцем, має негативну репутацію та відсутність соціальних зв`язків, постійного заробітку, родини, тощо. Тож під важелем понесення відповідальності, будучи діючим військовослужбовцем, якщо відносно останнього буде застосовано інший запобіжний захід, може здійснити інше кримінальне правопорушення, в тому числі самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що у свою чергу утворить самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, ст. 408 КК України.

Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому обвинувачується останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

Стороною обвинувачення взято до уваги те, що інший запобіжний захід обрати відносно ОСОБА_5 не можливо, оскільки особисте зобов`язання, особиста порука або застава виключає той фактор щодо обізнаності про постійне місця знаходження ОСОБА_5 , а тому останній користуючись даним фактором, може вчинити дії, які передбачені п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим самим зашкодити проведенню досудового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в тому числі і цілодобового домашнього арешту, хоча ОСОБА_5 повинен буде перебувати у визначеному судом місці у визначений час, однак не можливо виключити той фактор, що ОСОБА_5 у нічний час користуючись відсутністю контролю за його діями, може залишати своє помешкання, а тим самим буде користуючись даною можливістю із помсти до свідків або потерпілих, що певним чином може відобразитися на об`єктивність судового розгляду вразі впливу (погрози, умовляння, підкупу тощо) на останніх.

Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні обвинувачений погодився з клопотанням прокурора.

В судовому засіданні захисник, з урахуванням позиції обвинуваченого, також погодився із заявленим клопотанням.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.05.2024 р. щодо ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти до 28 червня 2024 року без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор у судовому засіданні пояснив, що мається ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що він, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Обвинувачений обізнаний про адресу мешкання свідка, а тому, перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо незаконного впливу на вказану особу.

У зв`язку з цим судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Також прокурор наголошував на наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак на підтвердження існування цього ризику прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу, судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає можливим продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, наявність підстав, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, то суд вважає за можливе розмір застави у кримінальному провадженні не визначати.

Враховуючи викладене суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , заявленого у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000556 від 02.05.2024 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 (включно) серпня 2024 року з утриманням на гауптвахті без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала, в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 28 червня 2024 р. о 08 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1