Справа № 461/5683/24
Провадження № 1-кп/461/556/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000295 від 19.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №0000295 від 19.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04 липня 2024 р. призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні внесеному, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань на №0000295 від 19.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на 15 липня 2024 року о 15 год. 00 хв.

У підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про направлення даного обвинувального акту до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності у зв`язку з тим, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 зчинений в у АДРЕСА_1 , що територіально не належить до Галицького району м. Львова.

У судовому засідання прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили проти направлення подання до Львівського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності у вказаному кримінальному провадженні, так як прокурор при направленні обвинувального акту до суду помилково вважав, що військова частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , відноситься територіально до Галицького району м. Львова..

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку:

Як вбачається з обвинувального акту, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №35 від 04.02.2023 ОСОБА_4 призначено на посаду водія З розвідувального відділення розвідувального взводу 1 десантно-штурмового батальйону, зараховано у розпорядження військової частини НОМЕР_1 та визначено таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 15.03.2023 у точно не встановлений в ході досудового розслідування час, діючи в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та попрямував до місця свого мешкання в АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього, де перебував до 26.03.2023.

27.03.2023 солдат ОСОБА_4 повернувся до місця служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), де заявив про себе як військовослужбовця.

Солдат ОСОБА_4 з 15.03.2023 по 27.03.2023 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував в АДРЕСА_2 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В подальшому, солдат ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 24.04.2023 у точно не встановлений в ході досудового розслідування час, діючи в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, повторно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та попрямував до місця свого мешкання в АДРЕСА_2 , та проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

30.05.2024 солдат ОСОБА_4 був доставлений до ВП №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за адресою: АДРЕСА_3 де повідомив про обставини злочину.

Солдат ОСОБА_4 з 24.04.2023 по 30.05.2024 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, без поважних причин, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Скеровуючи обвинувальний акт до Галицького районного суду м. Львова для розгляду, прокурор керувався тим, що вказаний злочин вчинено у АДРЕСА_1 , що територіально не належить до Галицького району м. Львова, а знаходиться в межах Франківського району м. Львова.

Відповідно до положень ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно із ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає, що при викладених вище обставинах обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000295 від 19.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України надійшов до Галицького районного суду м. Львова з порушенням правил територіальної підсудності, а тому обвинувальний акт слід направити до Львівського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 34, 314 КПК України суд, -

постановив:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000295 від 19.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України направити з поданням Галицького районного суду м. Львова до Львівського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1