Справа № 212/1313/24
У Х В А Л А

10 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в міста Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001756 від 15 листопада 2023 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищезазначений обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого заявлено клопотання закриття кримінального провадження № 0001756 від 15 листопада 2023 року відносно ОСОБА_4 за ч.4 ст.405 КК України на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України, в якому також просили скасувати запобіжний захід у вигляді застави, яку поверти заставодавцю. Посилаючись на положення Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини та правові позиції Верховного суду України, захисник вказав, що за фактом події, що відбувалась 14 листопада 2023 року о 14.00 годині між потерпілим та обвинуваченим було проведено службове розслідування, за результатами якого складено Акт службового розслідування від 09 грудня 2023 року, яким ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану, а також не виплачено премію за листопад 2023 року, виплачено премію за грудень 2023 року у зменшеному розмірі, не виплачено грошову винагороду. Таким чином, ОСОБА_6 вже було притягнуто до юридичної відповідальності, а саме до дисциплінарної відповідальності, що виключає можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за ті ж самі діяння, оскільки службовим розслідуванням було встановлено наявність в діях обвинуваченого порушення військової дисципліни, за що притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Під час проведення досудового розслідування кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 слідчим відділом третього СВ СУ ТУ ДБР вже був у наявності акт службового розслідування від 09 грудня 2023 року за яким на ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення, а саме оголошено сувору догану з послідуючими фінансовими санкціями і у матеріалах кримінального провадження вказаний факт залишено поза увагою стороною обвинувачення. Здійснення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 після набранням законної сили дисциплінарного стягнення на підставі акту службового розслідування від 09 грудня 2023 року має ознаки дублювання (bis), а отже є таким, що порушує принцип non bis in idem, передбачений ст.4 Протоколу 7 Конвенції. Враховуючи, що військовслужбовця ОСОБА_4 притягнуто до юридичної відповідальності, а саме: накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани на підставі акту службового розслідування від 09 грудня 2023 року, вважає, що наявні правові підстави для закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 за ч.4 ст.405 КК України на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із існуванням вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та просив закрити кримінальне провадження у відношенні нього.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання, вказуючи, що дисциплінарна та кримінальна відповідальність це різні види відповідальності, які не є взаємовиключними.

Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши наявні матеріалі справи та додані до клопотання документи, суд дійшов висновку, що клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на військовій службі 14 листопада 2023 року близько 14.00 години перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив інші насильницькі дії стосовно свого безпосереднього начальника командира відділення ОСОБА_7 , а саме умисно наніс зі значною силою один удар долонею лівої руки в область правої частини обличчя ОСОБА_7 , спричинивши останньому фізичний біль.

Актом службового розслідування від 09.12.2023 року, складеним заступником командира військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що майстер-сержант ОСОБА_4 .. 14 листопада 2023 року заподіяв тілесні ушкодження солдату ОСОБА_7 , чим порушив військову дисципліну та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.405 КК України, а також перебував у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями військовослужбовець ОСОБА_4 порушив вимоги ст.ст.11, 16, 24, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. За порушення військової дисципліни ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не виплачено премію за листопад 2023 року, виплачено премію у зменшеному розмірі за грудень 2023 року та не виплачено за листопад 2023 року додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168.

Звертаючись до суду із клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України, сторона захисту посилалась на неможливість притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ті ж самі діяння, за які його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки на думку сторони захисту це призведе до порушення принципу «non bis in idem», гарантованого ст.4 Протоколу 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також ст.61 Конституції України, ст.ст. 2,7 КК України, ст. 19 КПК України.

Так, закріплена у статті 4 Протоколу № 7 Конвенції заборона подвійного притягнення особи до відповідальності за одне й те саме правопорушення поширюється на випадки, коли така відповідальність більш як один раз реалізується судом у межах проваджень, які за своєю суттю є кримінальними.

На рівні національного законодавства цей принцип відображено в частині першій статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Загальновизнаним є поділ відповідальності за галузевою структурою на кримінальну, адміністративну, дисциплінарну і цивільно-правову.

Кримінальна відповідальність - це особливий правовий інститут, у межах якого здійснюється офіційна оцінка поведінки особи як кримінально-караної на підставах, передбачених КК України. Зазначена відповідальність реалізується в обвинувальному вироку суду та включає визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, призначення покарання тощо.

Відповідно до практики ЄСПЛ у ряді випадків накладення адміністративного стягнення за своїми наслідками для особи набуває ознак кримінальної процедури, у зв`язку із чим дублювання адміністративної та кримінальної відповідальності підпадає під заборону, встановлену статтею 4 Протоколу № 7 Конвенції (пункт 39 рішення від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», заява № 16347/02; пункт 32 рішення від 16 червня 2016 року у справі «Ігор Тарасов проти України», заява № 44396/05).

Дисциплінарна відповідальність за своєю юридичною природою істотно відрізняється від кримінальної за підставами, процедурою реалізації, колом суб`єктів, а також характером і наслідками стягнень.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово констатувала, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення її й до кримінальної відповідальності.

Зокрема Велика Палата Верховного Суду зазначила таке: дисциплінарна і кримінальна відповідальність належать до різних видів юридичної відповідальності, а тому їх застосування з огляду на положення статті 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини першої статті 61 Конституції України не є взаємовиключним. Відтак кримінальна та дисциплінарна відповідальність є відокремленими правовими інститутами з різними підставами, порядком застосування, колом суб`єктів, характером стягнень, а тому притягнення до дисциплінарної відповідальності та одночасне існування кримінального провадження не суперечать принципам справедливості й пропорційності та не є подвійним притягненням до відповідальності за одне й те саме порушення (постанови від 04 квітня 2019 року у справі № 11-945сап18, від 19 травня 2021 року у справі №9901/997/18 (провадження №11-291заі20).

Таким чином, оскільки дисциплінарна і кримінальна відповідальність є різними видами відповідальності, а тому їх застосування з огляду на положення статті 4 Протоколу № 7 Конвенції, частини першої статті 61 Конституції України не є взаємовиключним, суд дійшов висновку, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та до кримінальної за певні діяння, у випадку доведення вини, не буде мати наслідком порушення принципу «non bis in idem», а отже клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись п.6 ч.1 ст.284, ст.ст.314,372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження № 0001756 від 15 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.405 КК України на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді застави залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15 травня 2024 року о 10.45 годині.

Суддя: ОСОБА_1