печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування вимог клопотання захисник зазначає, що у накладенні арешту відпала потреба.

У судовому засіданні захисник клопотання підтримав, просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Прокурор не заперечував щодо часткового задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 00000009 від 20.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

У даному кримінальному провадженні, зокрема досліджуються обставини носіння, зберігання, придбання, збуту ОСОБА_5 вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від 12.08.2023 вилучене у ОСОБА_5 майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва № 757/34845/23-к від 15.08.2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

У відповідності до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Будь-яке втручання державного органа у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р.). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р.).

Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Надані слідчому судді матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали підстави вважати, що вилучені у ОСОБА_5 речі та документи, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані підозрюваним, внаслідок вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що наразі досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні завершено в порядку ст. 290 КПК України та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Виходячи з даних, що були здобуті під час розслідування кримінального провадження, а також тієї обставини, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті частини майна відпала.

Разом з тим суд, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, однак зважаючи на обставини справи, зокрема, що ОСОБА_5 має процесуальний статус підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні, вважає, що вимога у частині скасування арешту з транспортного засобу марки «DODGE DURANGO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та ключа до нього, підлягає частковому задоволенню.

Однак, суд вважає, що відсутні обставини, які б вказували, що у разі володіння та користування транспортним засобом, таке майно може бути знищене чи приховане, а тому потреба в застосуванні арешту майна в частині заборони користування та володіння транспортним засобом відпала.

Враховуючи викладене, та оскільки прокурор не заперечував проти часткового задоволення клопотання, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, що був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 15 серпня 2023 року, а саме:

1) мобільний телефон марки IPHONE 12 Рrо, номер моделі MGM ТЗАА/А, серійний номер НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ;

2) мобільний телефон IPHONE 13, номер моделі MLM T3LL/A, серійний номер НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 ;

3) службове посвідчення № НОМЕР_8 Головного управління розвідки Міністерства оборони України видане на ім?я ОСОБА_5 , старший напрямку служби, дійсне до 07.06.2028;

4) ключ від автомобіля, на якому зазначено логотип та марка «NISSAN».

5) автомобіль марки «DODGE DURANGO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та ключ до нього - виключно у частині володіння та користування транспортним засобом;

Зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 00000009 від 20.04.2021 негайно повернути ОСОБА_5 (або його уповноваженому представнику) зазначені речі та документи.

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1