09.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/484/24
1-кп/205/627/24
Провадження №1-кп/205/627/24
Справа №205/484/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

представника потерпілого: адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000004 від 02 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гянджа Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, освіта неповна середня, одруженого, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 01 січня 2024 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебував у під`їзді буд. АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_5 , під час якого у обвинуваченого виник умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи спричинити потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, перебуваючи у безпосередній близькості до потерпілого, стоячи напроти нього на відстані приблизно 20-30 см, наніс останньому один удар лобною частиною голови в область носу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу зі зміщенням, синця на спинці носу по центру праворуч та ліворуч з переходом на верхню та нижню повіки лівого ока в проекції внутрішнього кута та на проекцію гайморової пазухи ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини не заперечував та пояснив суду, що 01 січня 2024 року, близько 22 години 30 хвилин, у під`їзді буд. АДРЕСА_2 , між ним та компанією, в яку входили ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_5 , дійсно виник конфлікт, під час якого він наніс один удар лобною частиною голови в область носу потерпілого ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що удар потерпілому наніс після того, як потерпілий став агресивно рухатись у його бік, висловлюючи погрози та нецензурну лайку, що він розцінив як небезпеку для себе та діяв превентивно.

Винуватість ОСОБА_7 також повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 підтвердив суду, що 01 січня 2024 року, близько 22 години 30 хвилин, він, разом з раніше знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували у під`їзді буд. АДРЕСА_2 , де до них підійшов обвинувачений ОСОБА_7 , який намагався зав`язати з ними розмову, на що вони попросили його не заважати та він пішов. Через деякий час обвинувачений ОСОБА_7 знову повернувся та став знову чіплятись до них з розмовами, на що вони знову попросили його не заважати їм спілкуватись, на що обвинувачений ОСОБА_7 несподівано наніс йому один удар лобною частиною голови в область носу, спричинивши тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також повністю підтвердили показання потерпілого ОСОБА_5 в частини обставин спричинення йому тілесних ушкоджень, при цьому свідки, як і потерпілий, пояснили суду, що ніякої загрози ОСОБА_5 для обвинуваченого не представляв, а удар йому наніс в той момент, коли потерпілий стояв та нікуди не рухався.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються письмовими доказами, а саме: протоколами проведення слідчого експерименту від 03 січня 2024 року (а.с.29-32, 40-43, 51-54), під час яких потерпілий ОСОБА_5 , а також свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказали на обставини спричинення обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому, а також протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 січня 2024 року (а.с.33-35, 44-46, 55-57), під час яких потерпілий ОСОБА_5 , а також свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впізнали обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка 01 січня 2024 року, близько 22 години 30 хвилин, спричинила потерпілому тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №71е від 06 січня 2024 року (а.с.19-22), потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу зі зміщенням, синця на спинці носу по центру праворуч та ліворуч з переходом на верхню та нижню повіки лівого ока в проекції внутрішнього кута та на проекцію гайморової пазухи ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, які пом`якшують, або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також позиції прокурора та потерпілого, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 : майнової шкоди на суму 47 200 грн. та моральної шкоди на суму 10 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 поніс витрати, пов`язані з обстеженням в сумі 2 900 грн., які підтверджені документально. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_5 , яка була завдана йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом спричинення тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн. таким, що повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого і підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, суд вважає обґрунтованим цивільний позов в частині стягнення витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн., оскільки вони підтверджені належними доказами.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - не обирався.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 2 900 гривень;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень;

- в рахунок відшкодування судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу) 8 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1