Номер провадження: 11-кп/813/1265/24
Справа № 511/3534/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Захарівка (Фрунзівка) Одеської області, громадянина України, студента 1 курсу ДНЗ «Лиманський професійний аграрний ліцей», спеціальність тракторист, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,-

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000649 від 12.10.2023 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції:

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і на підставі санкції цієї статті йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік 6 місяців.

Відповідно до ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України та п.3 ч.4 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Також даним вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікованому, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказаний вирок суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок місцевого суду відносно ОСОБА_9 таким, що підлягає зміні з підстав незаконності, необґрунтованості та порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність та вимог кримінального процесуального Закону.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог КПК України не сформулював обвинувачення стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , яке визнане судом доведеним за результатами судового розгляду.

На підставі викладеного, прокурор просить вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року стосовно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складу суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, причин неяявки суду не повідомив.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі прокурора питання про погіршення становища обвинуваченого не йдеться, тому за згодою захисника обвинуваченого розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі обвинуваченого.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду:

прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати;

захисник обвинуваченого не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За результатами апеляційного перегляду вироку районного суду апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК, які у відповідності до положень ст. 412 КПК тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, якими є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і ухваленні вироку відносно ОСОБА_9 суд 1-ої інстанції не дотримався, та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, тягнуть за собою його безумовне скасування.

Як передбачено ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Разом з цим, всупереч вищенаведеним вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд не зазначив ні дати події, ні обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, незважаючи на те, що в обвинувальному акті такі складові були зазначені у відповідності до вимог закону.

Таким чином вирок суду 1-ої інстанції є таким, що не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки опис злочинного діяння повинен відображати всі юридично-значимі обставини, які б дозволили зробити певний висновок про те, як саме і які конкретно дії або бездіяльність були здійснені обвинуваченим.

Водночас, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, суд не сформулював обвинувачення стосовно ОСОБА_9 яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду та за яким суд визнав його винним.

Апеляційний суд звертає увагу, що аналогічна правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним неодноразово висловлювалась у рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема в Постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 371/834/17, від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що вирок суду судом першої інстанції за змістом та формою, не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, а встановлені порушення, які ним були допущені при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд визнає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Як передбачено статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також апеляційний суд виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, за якими під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися засад законності.

В той же час, відповідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000649 від 12.10.2023 року - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 000649 від 12.10.2023 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 185 КК України в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4