ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1756/24 Справа № 190/421/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що встановлені слідчим суддею ризики є надуманими, ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні звязки з матір`ю і сестрами.

Вказує, що обвинувачений має низку захворювань, а тому він потребує лікування, яке в місця тримання під вартою отримати не може.

Також зазначає, що потерпілий підтримав позицію захисту щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, бо розуміє, що транспортна пригода трапилась незалежно від волі обвинуваченого, а злочин вчинено з необережності.

Також вказує, що обвинувачений внести заставу не має можливості, оскільки таких коштів не має.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 , запобіжного заходу та останньому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 червня 2024 року.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що продовження дії даного запобіжного заходу виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також підстави, за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід, не відпали.

Зазначає, що обставини по справі з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що зважаючи на те, що ОСОБА_7 скоїв неумисний злочин, який хоча й привів до смерті людини, однак був вчинений з необережності, та враховуючи дані про особу обвинуваченого, є можливим застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Сторони кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились. Враховуючи, що участь останніх в апеляційному розгляді є не обов`язковою, беручи до уваги, що обвинувачений та захисник заяв чи клопотань щодо їх особистої участі в апеляційному розгляді не подавали, колегія суддів вважає за можливе з метою дотримання розумних строків розгляду справи, на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, проводити судовий розгляд без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує, слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до матеріалів справи в провадженні П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою.

Суд, задовольняючи дане клопотання, мотивував необхідність продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою тим, що обставини по справі з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились й виправдовують подальше тримання останнього під вартою.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до 10 років. При цьому враховано соціальні зв`язки обвинуваченого, його майновий стан та інші відомості, що мають значення. Вказане, у взаємозв`язку з тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дає підстави вважати, що останній може переховуватися від суду. При цьому, врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Також існують ризики, передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 допустив порушення ПДР, що призвело до смерті людини, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, у користуванні спеціальним правом керування транспортними засобами не обмежений, проходить військову службу у військовій частині, яка систематично здійснює виїзди в зону бойових дій, а отже існують ризики перешкоджання проведенню досудового розслідування у розумні строки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому обвинувачують ОСОБА_7 , та даних про особу обвинуваченого, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_7 не одружений, не має на утриманні дітей та батьків, а відтак не обтяжений міцними соціальними зв`язками, що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування, перешкоджанню проведенню досудового розслідування у розумні строки.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченої перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Матеріали провадження та документи, додані до апеляційної скарги, не містять переконливих відомостей про неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою за станом його здоров`я, у зв`язку із чим відповідні доводи захисника колегія суддів оцінює критично.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Колегія суддів також вважає правильними висновки суду першої інстанції про можливість визначення обвинуваченому ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такі висновки зроблені з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 182 КПК України.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4