Справа № 739/1306/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/44/24
Категорія - ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000214 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Линовиця, Прилуцького району, Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання - з 03 вересня 2022 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 03 вересня 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 22080,31 грн процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 03 вересня 2022 року, близько 11:00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході конфлікту, умисно завдав одного удару кухонним ножем в область черевної порожнини ОСОБА_10 , спричинивши останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення живота з ушкодженням брижі поперечно-ободової кишки, шлунку, тонкого кишківника, ускладнених масивною крововтратою, від яких ОСОБА_10 , 03 вересня 2022 року о 22:55 год, померла в реанімаційному відділенні КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ».

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив призначити судово-психіатричну експертизу й, у разі встановлення стану неосудності ОСОБА_8 , скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження. В іншому випадку, просив вирок суду змінити, пом`якшивши призначене його підзахисному покарання. Зазначив, що матеріали кримінального провадження не доводять «поза розумним сумнівом» вину ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Зазначив, що обвинувачений пояснював у суді першої інстанції, що нічого не пам`ятає про обставини нанесення потерпілій тяжкого тілесного ушкодження, пославшись на наявні у нього приступи епілепсії, після яких він нічого не пам`ятає. Вказав, що «викривальні» показання ОСОБА_8 , отримані під час проведення НСРД, не є доказом його винуватості, так як отримані шляхом маніпуляції. Послався на необхідність призначення ОСОБА_8 судово-психіатричної експертизи, оскільки, на думку захисника, обвинувачений на момент скоєння злочину перебував у стані неосудності.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу частково та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що він своєї дружини не вбивав. З дружиною вони прожили разом 22 роки, у них були нормальні стосунки, разом вживали спиртні напої, іноді бували сварки, траплялося, що він її бив. Як ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, він не пригадує, але він дружині удару ножем не завдавав. 03 вересня 2022 року вони з дружиною перебували вдома, де вживали спиртні напої, сварки між ними не було. Подальші події пам`ятає погано, пам`ятає лише як його везли до м. Новгород-Сіверський. Також вказав, що іноді у нього трапляються приступи епілепсії.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана у місцевому суді в якості потерпілої ОСОБА_12 показала, що вона є рідною сестрою загиблої ОСОБА_10 03 вересня 2022 року ввечері їй зателефонувала подруга з с. Орлівка ОСОБА_13 та повідомила, що обвинувачений «підрізав» її сестру ОСОБА_14 й останню забрали до лікарні. Наступного дня їй повідомили, що сестра померла. Пояснила, що ОСОБА_8 постійно зловживав спиртними напоями, не працював, бив її сестру. Сестра розповідала їй про випадки, коли обвинувачений штирхав її ножем в голову, однак до поліції з цього приводу не зверталася, бо боялася. Вона радила їй залишити чоловіка, однак їй не було куди йти.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні місцевого суду показала, що вона є рідною сестрою загиблої ОСОБА_10 03 вересня 2022 року біля 16 год 15 хв до неї прийшов ОСОБА_16 і повідомив, що у його матері рана і вона в крові. Вона побігла до сестри і побачила, що остання має поранення. На запитання, хто це зробив, сестра сказала, що ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), при цьому попросила не викликати «швидку». Далі ОСОБА_19 вийшла на вулицю і з мобільного телефону викликала «швидку допомогу». Потім повернулася до будинку та спитала у ОСОБА_8 навіщо він це зробив, але той у відповідь запитав, чого вона прийшла і чи хоче, щоб з нею було те ж саме. Обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, був агресивним. Десь біля 18 год. прибула «швидка медична допомога» і забрала сестру до лікарні. Того ж дня приїздили поліцейські, яким вона все розповіла. Наступного дня вранці їй повідомили про смерть сестри.

Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_20 показала, що працює фельдшером «швидкої медичної допомоги». У вересні 2022 року, перебуваючи на зміні, вона прибула до с. Орлівка на виклик про ножове поранення. Там їх зустріла жінка. Далі вони зайшли до будинку, де ОСОБА_21 хвору, в якої було пошкодження живота зліва. Жінка нічого про отримання поранення не розповідала.

Свідок ОСОБА_22 у місцевому суді показала, що обвинувачений є її сином, а загибла невісткою. 03 вересня 2022 року вранці до неї прийшов син, який уже був п`яний, і попросив грошей на «чекушку», пояснивши, що їм з ОСОБА_23 погано. Вона дала гроші і він пішов. Близько 16:00 год, син знову прийшов і будучи схвильованим повідомив, що «чуть-чуть» штирхнув ОСОБА_14 ножем у живіт, інших подробиць не розповідав. Вона дала йому якісь ліки, після чого зателефонувала невістці ОСОБА_14 та запитала, чи дійсно ОСОБА_17 «пирнув» її. Вона підтвердила це, але від виклику швидкої медичної допомоги відмовилася, при цьому попросила купити їй дві пляшки мінеральної води. Вона дала гроші на воду онуку та попросила сходити до сестри ОСОБА_14 ОСОБА_24 і розповісти їй про все.

Окрім показань свідків, вина ОСОБА_8 підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- рапортом співробітника Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_25 про надходження 03 вересня 2022 року повідомлень про те, що в с. Орлівка чоловік поранив жінку ножем, про доставлення ОСОБА_10 до лікарні з проникаючим пораненням черевної порожнини, а також надходження о 00 год. 00 хв. 04 вересня 2022 року повідомлення про те, що ОСОБА_10 померла в реанімаційному відділенні лікарні (т.1, а.к.п.34-36);

- протоколом огляду місця події від 03.09.2022 з фото таблицею, відповідно до якого було оглянуто будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду в одній з кімнат будинку виявлено диван, на якому знаходилася ковдра та жіночі речі зі слідами бурого кольору, також було виявлено два ножі з руків`ями чорного кольору та частини мобільного телефону марки «Nokia». За результатами огляду вказані речі були вилучені, зокрема й ніж з руків`ям чорного кольору, яке має довжину 10 см. та довжину леза 16 см., що був запакований в конверт, скріплений печаткою для довідок №3 Новгород-Сіверського РВП (т.1, а.к.п.37-59);

- протоколом огляду речових доказів від 28.09.2022, згідно з яким було оглянуто чоловічі штани, чоловічу футболку та чоловічу кофту (т.1, а.к.п.65-73);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 05.09.2022 з фото таблицею, відповідно до якого під час огляду на трупі виявлено рану на черевній стінці зліва довжиною 1,8 см (т.1, а.к.п.74-76);

- висновком судово-медичного експерта №63 від 04.10.2022, згідно з яким смерть ОСОБА_10 настала від масивної крововтрати, що стала наслідком проникаючого ножового поранення живота з ушкодженням брижі поперечно-ободової кишки, наскрізного ушкодження шлунка та тонкого кишківника. Смерть потерпілої настала 03 вересня 2022 року близько 23 год. У потерпілої мають місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення живота з ушкодженням брижі поперечно-ободової кишки, шлунку, тонкого кишківника, ускладнених масивною крововтратою, що могли утворитись 03 вересня 2022 року, в тому числі в час та за обставин, що вказані у постанові, від однократної дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, лезо якого має обушок та ширину клинка на одному з рівнів 1,8 см, довжину клинка не менше 10 см. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження потерпілої знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження мають прижиттєвий характер. Тілесних ушкоджень, які б вказували на можливу боротьбу чи самооборону не виявлено. Після отримання тілесних ушкоджень, потерпіла могла виконувати цілеспрямовані дії, в тому числі рухатись, кричати протягом короткого проміжку часу, обмеженого годинами, при цьому об`єм рухів постійно зменшувався по мірі наростання ознак крововтрати. Тілесні ушкодження не могли утворитись внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту на гостру або колото-ріжучу поверхню (ніж, штир). У крові трупа виявлено етанол в концентрації 1,6 г/л, що по відношенню до живої людини відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.к.п.83-88);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю особи від 10.11.2022 щодо ОСОБА_8 , згідно з яким у результаті проведеної слідчої дії встановлено, що під час розмови 10 жовтня 2022 року о 19 год. 21 хв., та о 21 год. 14 хв., а також 22 жовтня 2022 року о 08 год. 27 хв. останній розповів співрозмовнику про те, що вбив жінку. Вказав, що вони разом випивали, вона щось неправильно сказала, далі він не пригадує нічого, а коли «очнувся», то вона лежала. У подальшому прийшов син, який розповів про все сестрі дружини, а та викликала поліцію. Також ОСОБА_8 розповів співрозмовнику, що він лише один раз «шторхонув», але точно не пригадує (т.1, а.к.п.97-101);

- висновком експерта №СЕ-19-22/36543-БД від 16.12.2022, згідно з яким у ході експертного дослідження на лезі ножа, наданого на дослідження (об`єкти №1.1 та №1.2) (вилученого 03 вересня 2022 року під час огляду місця події в будинку АДРЕСА_1 та запакований у конверт, скріплений печаткою для довідок №3 Новгород-Сіверського РВП) виявлено кров людини та клітини з ядрами. Генетичні ознаки крові та клітин виявлених на клинку ножа збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 , походження крові на клинку ножа від якого виключається. На руків`ї ножа (об`єкт №1.3) виявлено поодинокі клітини з ядрами, генетичні ознаки яких не встановлено у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у даному об`єкті (т.1, а.к.п.241-249);

- висновком судово-психіатричного експерта №344 від 27.09.2022, відповідно до якого у ОСОБА_8 у період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено. ОСОБА_8 у період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час у ОСОБА_8 ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено. ОСОБА_8 за його психічним станом на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не показане (т.1, а.к.п.113-116);

- висновком судово-психіатричної експертизи №345 від 27.09.2022, відповідно до якого у ОСОБА_8 мають місце психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На даний час утримання, але в умовах, що виключають вживання, тому відповідне протиалкогольне лікування йому не показане. У ОСОБА_8 не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотичних речовин з синдромом залежності, тому відповідне протинаркотичне лікування йому не показане (т.1, а.к.п.117-120);

- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого о 22 год. 25 хв. 03 вересня 2022 року було оглянуто ОСОБА_8 та встановлено, що останній на час огляду перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т.1, а.к.п.206).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника на недоведеність «поза розумним сумнівом» винуватості його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, та, на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення кримінальної відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Так, за показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_22 , під час їх спілкування з потерпілою ОСОБА_10 після її поранення, остання повідомила їм, що ножем її вдарив її чоловік - ОСОБА_8 . Крім того, як слідує з показань свідка ОСОБА_22 (матері обвинуваченого), останній особисто їй розповідав про те, що вдарив свою дружину ножем у живіт.

Пояснення, надані вказаними свідками, узгоджуються між собою, а також з об`єктивними даними, які містяться у матеріалах кримінального провадження. При цьому, вказані свідки не мали жодних підстав для обмовляння ОСОБА_8 .

Також, як зазначалось вище, за висновком судово-медичного експерта №63 від 04.10.2022, смерть ОСОБА_10 настала 03.09.2022 від масивної крововтрати, яка стала наслідком проникаючого ножового поранення живота з ушкодженням брижі поперечно-ободової кишки, наскрізного ушкодження шлунка та тонкого кишківника, яке належить до тяжких тілесних ушкоджень та спричинено однократною дією колюче-ріжучого предмету типу ножа, лезо якого має обушок та ширину клинка на одному з рівнів 1,8 см, довжину клинка не менше 10 см. Під час огляду місця події, а саме будинку ОСОБА_8 , де й була виявлена ОСОБА_10 з ножовим пораненням, серед іншого, виявлено та вилучено ніж з чорним руків`ям та довжиною леза 16 см., на якому згідно висновку експерта №СЕ-19-22/36543-БД від 16.12.2022 виявлено кров ОСОБА_10 .

Доказів перебування інших осіб у будинку ОСОБА_8 та потерпілої, на час заподіяння останній ножового поранення, які могли б бути причетними до вказаної події, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, у ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю за обвинуваченим, останній без жодного примусу розповідав своєму співрозмовнику, що під час спільного розпивання спиртних напоїв один раз «шторхнув» свою дружину, яка йому щось неправильно сказала.

Отже, заперечення ОСОБА_8 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, колегія суддів визнає як обраний ним спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності.

Посилання сторони захисту на перебування ОСОБА_8 на момент виникнення обставин, викладених в обвинуваченні, в стані патологічного сп`яніння, що є формою тимчасового розладу психічної діяльності, і може свідчити про неосудність обвинуваченого, є неспроможними.

Так, у ході досудового розслідування відносно ОСОБА_8 була проведена судово-психіатрична експертиза, за висновком якої, на час вчинення злочину, який ставиться обвинуваченому в провину, у нього ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено і він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Крім того, під час апеляційного розгляду кримінального провадження на підставі ухвали Чернігівського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 було призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу (т.2, а.к.п.95-97).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №8 від 28.12.2023, на даний час ОСОБА_8 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з органічним особистості та рідкими судомними нападами. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними; у період інкримінованих йому дій ОСОБА_8 також тяжким психічним розладом не страждав. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2, а.к.п.112-115).

Доводи захисника, що ОСОБА_8 не пам`ятає обставин заподіяння його дружині ножового поранення, через приступ епілепсії, який міг у той час статися, є непереконливими, оскільки у даному випадку стан обвинуваченого пояснюється перебуванням його у стані фізіологічного алкогольного сп`яніння, внаслідок добровільного вживання ним алкогольних напоїв.

Так, його поведінка під час вчинення злочину була детермінована не психічною хворобою, а спрямована на задоволення потреб в алкоголізації. І, як зазначено у висновку судово-психіатричної експертизи, повідомлення ОСОБА_8 про те, що у нього починався приступ епілепсії, не відповідають клінічним проявам цього стану, оскільки він після події здійснював цілеспрямовану діяльність пішов до матері, повідомив сина, придбав алкоголь тощо.

Наведене підтверджується показаннями самого обвинуваченого щодо вживання ним 03 вересня 2022 року алкогольних напоїв, показаннями свідка ОСОБА_15 , а також висновком щодо результатів огляду ОСОБА_8 на стан алкогольного сп`яніння. Даний стан жодним чином не виключає вини ОСОБА_8 у заподіянні своїй дружині ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Відтак, позицію апелянта колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_8 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого у цій частині.

Доводи сторони захисту з приводу суворості призначеного ОСОБА_8 покарання, не заслуговують на увагу, з наступних міркувань.

Положеннями ст.ст.50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не судимий, проте негативно характеризується за місцем проживання, не працює; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя; та прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання саме у виді позбавлення волі на строк, у межах санкції ч.2 ст.121 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про суворість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту в цій частині.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4