Справа № 676/5646/23
Провадження № 1-кп/676/97/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області кримінальне провадження №0000694 від 05 травня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області:

-03 березня 2015 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.69, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку один рік;

-17 березня 2016 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, звільненого 16 лютого 2018 року по відбуттю строку покарання;

-31 травня 2019 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, звільненого 06 травня 2022 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих майнових злочинів, на шлях виправлення не став та під час введеного воєнного стану вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, 04 травня 2023 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що діє під час воєнного стану, перебуваючи неподалік багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , прийняв рішення про незаконне заволодіння чужим майном.

Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , з метою особистого незаконного збагачення, діючи в умовах воєнного стану, умисно, повторно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи та розуміючи, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок свого малолітства не розуміє характер та значення вчинених з ним дій зі сторони ОСОБА_6 , застосовуючи психологічне насильство, яке проявилось у словесній погрозі виклику працівників поліції відносно малолітнього, отримав від ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9» об`ємом пам`яті 32 Gb, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю 2600 грн., укомплектований в темно-синій силіконовий чохол вартістю 150 грн., в якому містилася сім-картка оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 100 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, із флеш-накопичувачем вартістю 70 грн., що належать потерпілій ОСОБА_5 та перебував у фактичному користуванні малолітнього ОСОБА_10 .

Тоді ж, незаконні дії ОСОБА_6 було виявлено малолітнім свідком ОСОБА_11 , яка, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_6 , почала вимагати повернути вказане майно.

Розуміючи, що його дії, спрямовані за незаконне заволодіння чужим майном, помічено та викрито малолітнім свідком ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , незважаючи на її законні вимоги, з метою заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, повторно відкрито заволодів зазначеним вище мобільним телефоном та втік у невідомому напрямку, отримавши реальну можливість розпоряджатися ним, таким чином

Вказаними злочинними діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 2920 грн.

Таким чином, зазначеними вище умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, заперечив факт відкритого заволодіння ним належним потерпілій мобільним телефоном, не заперечив факту спілкування на початку травня 2023 року неподалік багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , із малолітнім ОСОБА_10 та іншими малолітніми дітьми з приводу розведення останніми багаття та у зв`язку із цим можливого штрафування їхніх батьків, проте виклав свою версію події. При цьому ОСОБА_6 повідомив, що 3-4 травня 2023 року він близько 17 год. - 17 год. 30 хв. прийшов в гості до своєї матері ОСОБА_12 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Взявши вдома у матері пусту пляшку, вирішив піти до потічка і набрати там води, щоб піділляти вазони. По дорозі до потічка, біля стежки побачив три велосипеди, а за метрів 100 від стежки трьох хлопців, які палили вогнище. Підійшовши до хлопців, серед яких був малолітній свідок ОСОБА_10 та ще двоє хлопців, сказав їм, щоб забрали свої велосипеди, так як їх можуть викрасти та щоб загасили вогнище, тому що їхніх батьків за це можуть оштрафувати. Хлопці сказали, що знімали там відео і один із хлопців хизувався йому своїм телефоном. Після цього, він пішов до потічка по воду та по дорозі назад ні хлопців ні велосипедів там уже не було. Біля будинку матері, його наздогнали двоє хлопців - малолітній свідок ОСОБА_10 та хлопець, який хизувався йому телефон, та попросили його, щоб він нікому не розповідав, що вони там палили вогнище. Він сказав, що не розповість, однак сказав щоб те відео, яке вони знімали - видалили. Хлопець, який перед цим хизувався телефоном, видалив якесь відео і показав йому, що видалив відео. Крім того, повідомив, що телефон у ОСОБА_10 не забирав. Малолітніх свідків ОСОБА_13 взагалі там не було, їх вперше побачив в залі суду. З приводу того, що вони впізнали його в залі суду по татуюванню, пояснив, що на його думку, діти спілкувалися між собою, навчаються в одній школі і просто розповіли один одному про його татуювання.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винність у вчиненні зазначеного вище суспільно небезпечного діяння повністю підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що 04 травня 2023 року перебувала в школі АДРЕСА_2 , де навчається її малолітній син ОСОБА_10 , на батьківських зборах. Близько 18 год. по закінченню зборів, вона вийшла з класу та під дверима класу побачила свого сина ОСОБА_10 та його друзів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Син плакав та розповів, що у нього вкрали його мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi» сірого кольору, який був в чохлі синього кольору, укомплектований картою пам`яті об`ємом 32 Gb та сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 . Даний телефон вона купила восени 2021 року у магазині «911», сплативши за нього близько 3000 грн., точної вартості не пам`ятає. Також купила карту пам`яті об`ємом 32 Gb, вартість якої не пам`ятає, чохол синього кольору вартість якого близько 150-200 грн. та сім-картку мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю близько 100 грн. Син розповів, що він з друзями ОСОБА_17 та ОСОБА_18 перебували біля гуртожитків по АДРЕСА_2 , в посадці, де хотіли пожарити сосиски. В цей час до них підійшов незнайомий чоловік та сказав, що тут не можна розводити багаття, і що він зателефонує у поліцію та на батьків накладуть штраф у розмірі 20 000 грн. Але він може не телефонувати у поліцію, якщо хтось із них віддасть йому мобільний телефон. Її син ОСОБА_10 злякався та віддав невідомому чоловіку свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi» сірого кольору, який був в чохлі синього кольору, укомплектований картою пам`яті об`ємом 32 Gb та сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 . Крім того, син ОСОБА_10 повідомив їй, що даного чоловіка він раніше не бачив, і що цей чоловік був одягнутий в кепку та на руці у нього було татуювання. Після розповіді сина, вона разом із сином та його друзями ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 пішли на те місце, де у її сина забрали телефон. Діти вели її стежкою, попри гаражі та вивели на городи, де вони розпалювали багаття, однак там уже нікого не було. Тоді вони вийшли на дорогу і там вона викликала працівників поліції, які приїхали через 20-30 хв. після її дзвінка. Хоч і шкода їй не відшкодована, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_6 немає. При призначені покарання ОСОБА_6 покладається на розсуд суду.

Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні за участю законного представника та психолога пояснив, що він разом із своїми друзями ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пішли в посадку до скали, що неподалік гуртожитків по АДРЕСА_2 . В цей час, його матір ОСОБА_5 перебувала на батьківських зборах у школі №12, де він навчається. Перебуваючи у посадці, він разом із друзями розвели багаття, у яке кинули електрону сигарету, яку знайшов хтось із хлопців. У цей час, до них підійшов незнайомий їм чоловік, з яким про щось розмовляв ОСОБА_20 , після чого цей чоловік пішов. Коли багаття уже перегоріло, незнайомий їм чоловік знову прийшов та приніс обгорілу електрону сигарету, яку він дістав з багаття, яке уже перегоріло. Даний чоловік повідомив їм що повідомить в поліцію і що на батьків накладуть штраф у розмірі 20 000 грн. Але він може не телефонувати у поліцію, якщо хтось із них віддасть йому свій мобільний телефон. В цей час, ОСОБА_20 кудись відійшов, а у ОСОБА_14 телефону при собі не було. Він не хотів віддавати свій телефон та почав просити незнайомого чоловіка, що більше так робити не будуть і в посадку більше не прийдуть. Однак незнайомець, не погоджувався та наполягав віддати телефон. Так як він його злякався, то віддав йому свій телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi» світлого кольору, який був в чохлі синього кольору, укомплектований картою пам`яті об`ємом 32 Gb та сім-картою мобільного оператора. Даний телефон йому купила його матір ОСОБА_5 . При цьому незнайомець сказав збити телефон до заводських налаштувань, що він зробив і після цього передав останньому телефон. Сім картку мобільного оператора він не витягував. Як він віддавав телефон незнайомцю, бачив ОСОБА_21 . Коли він уже віддав незнайомцю телефон, підійшли ще діти - ОСОБА_22 із сестрою. Він сказав, що сталося і вони почали кричати до незнайомця, щоб він повернув телефон, на що останній почав тікати. Після цього, він пішов до школи, де розповів усе своїй матері, з якою вони пішли на те місце, де все це відбулося, однак там уже нікого не було. Після цього його матір - ОСОБА_5 викликала поліцію. Також повідомив, що незнайомий чоловік був взутий у кросівки чорного кольору із оранжевою підошвою та на руці у нього було татуювання. Також зазначив, що в приміщенні поліції по фото таблицях впізнав чоловіка, який забрав у нього телефон. В судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_6 по рисах обличчя дуже схожий на того чоловіка, який забрав у нього телефон.

Показаннями малолітніх свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_23 , які в судовому засіданні за участю законного представника та педагога повідомили, що вони разом із друзями ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 на скалі, неподалік будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи на скалі - вони розпалили вогнище. В цей час до них підійшов незнайомий їм чоловік та повідомив, що вони розпалили вогнище на його городі. Також даний чоловік сказав, що він поліцейський і що через те, що вони палили на його городі він повідомить працівників поліції. Вони попросили вибачення і незнайомий чоловік пішов в напрямку сараїв, які знаходилися неподалік. Всі разом вони пішли за цим чоловіком просити щоб він не повідомляв поліцію. Тоді він сказав, щоб хтось з них віддав телефон. При собі телефон був лише у ОСОБА_27 і так як він злякався, щоб не приїхала поліція погодився віддати свій телефон. Незнайомий чоловік сказав витягнути сім-карту та збити налаштування телефону до заводських. ОСОБА_27 так і зробив і віддав йому телефон. Тоді вони всі разом пішли до матері ОСОБА_27, яка на той час перебувала в школі на батьківських зборах, і все розповіли їй. Після цього, разом із матір`ю ОСОБА_27 , пішли на те місце на скалі, однак там уже нікого не було. Вийшовши по АДРЕСА_3 , біля зупинки громадського транспорту, мати ОСОБА_27 викликала працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, вони все їм розповіли і разом з поліцейськими пішли на скалу та до сараїв, однак там нікого не було. Також свідки малолітні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_23 в судовому засіданні впізнала ОСОБА_6 , за рисами обличчя та татуюванням на руці, як особу якій ОСОБА_10 віддав свій мобільний телефон.

Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні за участю законного представника та педагога повідомив, що вранці він зустрівся зі своїми друзями ОСОБА_29 та ОСОБА_18 . Весь день вони всі разом гралися, а потім пішли до гаражів, що розташовані по АДРЕСА_2 . Там вони сиділи, відпочивали у затінку і ОСОБА_27 та ОСОБА_31 гралися своїми мобільними телефонами, а він дивився. Після цього, вони всі разом пішли на ігровий майданчик, що розташований неподалік від гаражів навпроти будинків по АДРЕСА_2 . ОСОБА_27 хотів подивитися на телефоні котра година, однак зрозумів, що телефону немає. Тоді вони разом пішли до гаражів, так як подумали, що ОСОБА_27 забув його там. Коли підійшли побачила незнайомого чоловіка (в судовому засіданні вказав на обвинуваченого ОСОБА_6 , якого впізнав по рисах обличчя, а саме по бороді та по татуюванні на зап`ясті руки), який тримав у руках і розглядав телефон ОСОБА_27. Подумали, що то він забрав телефон і сказали, щоб він повернув його, однак той почав тікати в бік скали. ОСОБА_27 та ОСОБА_31 почали наздоганяти чоловіка, він також побіг за ними. Наздоганяючи, вони кричали, щоб незнайомець повернув телефон, однак він не зупинявся. Не наздогнавши вказаного чоловіка, вони повернулися назад на ігровий майданчик. В цей час підійшли ОСОБА_32 та ОСОБА_22 . Вони їм все розповіли і після цього всі разом пішли в школу, де перебувала мама ОСОБА_27 на батьківських зборах, та розповіли їй про те, що сталося.

Даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.2 а.с.1-2), відповідно до якого 05 травня 2023 року на підставі заяви потерпілої ОСОБА_5 від 04 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000694 за правовою кваліфікацією ч.4 ст.186 КК України були внесені відомості про те, що в період часу з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. 04 травня 2023 року в АДРЕСА_2 , невстановлена особа, діючи в умовах воєнного стану, умисно, відкрито заволоділа телефоном марки «Xiaomi Redmi» сірого кольору, укомплектованим в чохол синього кольору, яким користувався неповнолітній ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та власником якого є ОСОБА_5 (матір).

Даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04 травня 2023 року (т.2 с.а.11), відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 повідомила про незаконне заволодіння 04 травня 2023 року в період часу з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за будинком АДРЕСА_2 , невстановленою особою в її малолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 мобільним телефоном «Xiaomi Redmi» сірого кольору, укомплектованим силіконовим чохлом синього кольору та сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 .

Даними протоколу огляду місця події з доданими до нього ілюстративними таблицями (т.2 а.с.12-18), згідно яких встановлено, що місцем події - грабежу є земельна ділянка неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 .

Даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09 травня 2023 року з додатками (т.2 а.с. 69-73, 75-79, 81-85), відповідно до яких малолітні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 у присутності понятих, своїх законних представників та педагога, кожен окремо, серед пред`явлених їм на фотознімках чотирьох чоловіків за загальними рисами: чоловік віком 30-40 років, худорлявої будови тіла та кольором борідки впізнали обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа 04.05.2023 року близько 19 год. 00 хв. мобільним телефоном, яким користувався малолітній ОСОБА_10 .

Щодо твердження сторони захисту про недопустимість даних зазначених протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, оскільки вказані слідчі дії було проведено з порушеннями норм процесуального законодавства під час пред`явлення ОСОБА_6 для впізнання малолітніми свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 , то суд вважає, що зміст протоколів цих слідчих дій свідчить про дотримання вимог статей 228, 231 КПК України.

Так, у своїй запереченнях захисник зазначає, що слідчий всупереч вимог ч. 6 та ч.7 ст. 228 КПК України належним чином не аргументував проведення пред`явлення ОСОБА_6 для впізнання саме за фотознімками, а не безпосередньо самого ОСОБА_6 , а також особи на інших фотознімках, що пред`являлися малолітнім свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 разом із фотознімком ОСОБА_6 для впізнання, мали різкі відмінності у віці та зовнішності з ОСОБА_6 .

Однак такі доводи сторони захисту суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, статтею 228 КПК України передбачено порядок пред`явлення особи для впізнання.

Зокрема, згідно з ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Частиною 7 тієї жд статті КПК України передбачено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

З викладеного вбачається, що жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само й обов`язковість обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками. До того ж, законні представники малолітніх свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 - ОСОБА_33 та ОСОБА_34 категорично заперечили проти безпосереднього пред`явлення їхнім малолітнім дітям ОСОБА_10 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 відповідно особи для впізнання та не заперечили проти пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, про що надали слідчому відповідні письмові заяви від 09 травня 2023 року (т.2 а.с.68, 74, 80).

Також із наявних у зазначених протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що фотознімок з ОСОБА_6 - особою, яка підлягала впізнанню, пред`являлася малолітнім свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 - особам, які впізнавали, разом з іншими фотознімками, яких бути три. Фотознімки, що пред`являлися, не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках тієї ж статі та не мають різких відмінностей у віці та зовнішності з ОСОБА_6 .

Таким чином, суд визнає фактичні дані, отримані за результатами проведення особи для впізнання за фотознімками, допустимими доказами, а тому доводи сторони захисту про протилежне є необґрунтованими.

Разом з тим, суд на підставі ст.86 КПК України визнає недопустимим доказом сторони обвинувачення - дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09 травня 2023 року з додатками (т.2 а.с.62-66), відповідно до яких малолітній свідок ОСОБА_28 у присутності понятих, свого законного представника та педагога серед пред`явлених йому на фотознімках чотирьох чоловіків за загальними рисами: чоловік віком 30-40 років, худорлявої будови тіла та кольором борідки впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа 04.05.2023 року близько 19 год. 00 хв. мобільним телефоном, яким користувався малолітній ОСОБА_10 , виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів частини першої статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч.2 цієї ж статті КПК України).

Частиною першою статті 228 КПК України передбачено заборону попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Проте, в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_28 повідомив, що перед пред`явленням йому для впізнання за фотознімками чотирьох осіб, серед яких він впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа 04.05.2023 року близько 19 год. 00 хв. мобільним телефоном, яким користувався малолітній ОСОБА_10 , працівник поліції показував йому на мобільному телефоні фотознімки чоловіків, серед яких був ОСОБА_6 .

Таким чином, із показань в судовому засіданні малолітнього свідка ОСОБА_28 встановлено, що йому як особі, яка впізнавала, працівники поліції попередньо показували ОСОБА_6 , як особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, що приписами ч.1 ст.228 КПК України категорично заборонено.

А тому, із врахуванням вище наведеного, судом встановлено, що зазначений доказ сторони обвинувачення отриманий не у порядку встановленому КПК України, а тому він визнається судом недопустимим.

Даними протоколу освідування особи від 27 червня 2023 року з ілюстративними таблицями (т.2 а.с.196-199), відповідно до якого на підставі постанови слідчого про освідування від 27 червня 2023 року (т.2 а.с.193-195) проведено освідування підозрюваного ОСОБА_6 , в ході якого було встановлено, що на зап`ясті його лівої руки зображено татуювання якоря. Вказані дані, що здобуті стороною обвинувачення під час проведення цієї слідчої дії, є ще одним беззаперечним доказом на підтвердження тієї обставини, що саме обвинувачений ОСОБА_6 відкрито заволодів належним потерпілій мобільним телефоном, оскільки у судовому засіданні свідки - безпосередні очевидці події ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 та ОСОБА_28 ствердили, що у особи, яка заволоділа мобільним телефоном в ОСОБА_10 , було на руці татуювання.

Даними протоколу огляду доказів від 22 травня 2023 року з додатками (т.2 а.с.88-89), відповідно до якого оглянуто частину аркушу картонної коробки, яку добровільно надала потерпіла ОСОБА_5 , на якій остання власноручно зазначила дані мобільного телефону, яким відкрито заволодів ОСОБА_6 у малолітнього ОСОБА_35 , а саме те, що марка мобільного телефону «Xiaomi», модель «Redmi», об`єм пам`яті 32 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Зазначений доказ сторони обвинувачення судом визнається допустимим доказом, оскільки потерпіла надала слідчому доказ - частину аркушу картонної коробки із рукописними надписами у відповідності до п.3 ч.1 ст. 56 КПК України, відповідно до якого протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду. У свою чергу, слідчий у відповідності до приписів ч.2 ст.100 КПК України, відповідно до якої речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду, отриманий від потерпілої речовий доказ - частину аркушу картонної коробки із рукописними надписами було оглянуто, з неї зроблено скан-копію та докладно описано в протоколі огляду.

Постановою слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_36 про зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них від 22 травня 2023 року (т.2 а.с.91) надану потерпілою ОСОБА_5 частину аркушу картонної коробки, на якій наявні рукописні надписи, здійснені кульковою ручкою чорного кольору, а саме: Ксіомі Редмі - 32 Гб (внутрішня пам`ять), імейл 1 - НОМЕР_1 , імейл 2 - НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Також цією постановою слідчим прийнято рішення зберігати зазначений речовий доказ при матеріалах кримінального провадження.

Проте, під час дослідження письмових доказів у судовому засіданні, які містилися в матеріалах кримінального провадження, що були долучені судом до матеріалів кримінальної справи за клопотанням прокурора, було виявлено відсутність цього речового доказу, який згідно опису документів, які знаходяться в кримінальному провадженні, містився в паперовому конверті на аркуші 90.

У судовому засіданні слідчий СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_36 , у провадженні якої перебувало вказане кримінальне провадження, пояснила, що згідно внутрішнього наказу всі справи перед направленням до суду скануються. Речовий доказ у вигляді шматка картонного паперу, на якому потерпіла описала характеристики телефону, також сканувався і при направленні до суду містився в матеріалах справи. Доказом цього є відсканована справа, яка міститься на її робочому комп`ютері. Речовий доказ містився на 89 аркуші матеріалів справи. Потерпіла спочатку описала характеристики телефону, а потім під час протоколу допиту надала ці характеристики телефону. Нею було оглянуто даний шматок картонного паперу, а потім постановою було долучено до матеріалів справи як речовий доказ. Після чого, з супровідним листом матеріали справи були направлені в прокуратуру для направлення до суду. Згідно опису справи т.1 порядковий номер 53 наявна копія аркушу картонної коробки а.с.89 і під порядковим номером 54 паперовий конверт із частинною картонної коробки а.с.90.

Таким чином, проаналізувавши в сукупності надані в судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_5 та слідчого ОСОБА_36 , дані протоколу огляду доказів від 22 травня 2023 року з додатками та постанову слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_36 про зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них від 22 травня 2023 року, у суду не виникає будь-яких сумнівів щодо надання потерпілою слідчому речового доказу - частини аркушу картонної коробки із рукописними надписами, огляду цього речового доказу слідчим та долучення його до матеріалів кримінального провадження.

Висновком експерта від 25 травня 2023 року №СЕ-19/123-23/5248-ТВ (т.2 а.с.98-101), наданим за результатами проведення товарознавчої експертизи, яким підтверджено ту обставину, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9» внутрішня пам`ять 32 Gb станом на 04 травня 2023 року, тобто станом на день вчинення грабежу, становить 2600 грн.

А довідками фізичної особи-підприємця ОСОБА_37 (т.2 а.с.103,105,107) підтверджено ті обставини, що вартість темно-синього силіконового чохла, флеш-накопичувача та сім-картки оператора стільникового зв`язку «Київстар», якими був укомплектований належний потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9», яким відкрито заволодів обвинувачений ОСОБА_6 , станом на 04 травня 2023 року, тобто станом на день вчинення грабежу, становила 150 грн., 70 грн. та 100 грн. відповідно.

Щодо доводів захисника про сумнівне визначення вартості викраденого майна, оскільки розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій, не був встановлений шляхом проведення експертизи, а всупереч вимогам ст.242 КПК України вартість викраденого майна підтверджено довідками ФОП ОСОБА_37 , то суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

В окремих кримінальних провадженнях для встановлення розміру матеріальних збитків не потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, а достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування, про найменування викраденого товару та його вартості (наприклад, щодо вартості викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, на яку є роздрібна ціна) чи проведення простих арифметичних розрахунків (щодо розміру збитків у гривнях при викраденні цінних паперів, що мають грошовий еквівалент, та валютних коштів інших країн).

У кримінальному провадженні під матеріальними збитками у п.6 ч.2 ст.242 КПК України треба розуміти грошову оцінку (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди (втрачених, додатково витрачених або недоотриманих майнових благ особою внаслідок порушення її прав та інтересів іншою особою), а відшкодування збитків є одним із способів відшкодування шкоди.

Положеннями ч.2 ст.242 КПК України передбачено обов`язковість проведення експертизи з метою визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням. Проте з цього правила законодавець зробив виключення щодо випадків, коли потерпілий у змозі визначити розмір матеріальних збитків та надає документ, що підтверджує розмір такої шкоди.

Таким чином, обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч.1 ст.242 КПК України; по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч.2 цієї норми.

Імперативність п.6 ч.2 ст.242 КПК України щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

У решті випадків сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування зобов`язана незалежно від наявності інших доказів, за допомогою яких можливо встановити розмір матеріальних збитків, залучити експерта.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій, стороною обвинувачення встановлено на підставі висновку експерта від 25 травня 2023 року №СЕ-19/123-23/5248-ТВ (в частині вартості мобільного телефону), а в частині іншого майна (силіконового чохла, флеш-накопичувача, сім-картки оператора стільникового зв`язку «Київстар») - на підставі довідок ФОП ОСОБА_37 .

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження розміру матеріальних збитків, завданих потерпілій протиправними діями ОСОБА_6 , довідки ФОП ОСОБА_37 є допустимими доказами.

Водночас, суд зазначає, що вартість викраденого майна, не є визначальним для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.4 ст.186 КК України та жодним чином не спростовує доказів його винуватості у вчиненні вказаного злочину, а також не впливає на кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується отриманими стороною обвинувачення від ПрАТ «Київстар» документів на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів, які містять інформацію про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абонента мобільного зв`язку № НОМЕР_4 , яким був укомплектований на момент відкритого викрадення належний потерпілій мобільний телефон, в період часу з 15 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 04 травня 2023 року (а.с.116-125). Так, за результатами опрацювання номерної інформації номеру НОМЕР_4 встановлено, що зазначений абонентський номер в період часу з 16 год. 09 год. по 18 год. 33 хв. перебував із мобільним терміналом НОМЕР_2 та фіксувався базовою однією сотою базової станції «І.ФРАНКА,42, НА ТРУБІ», тобто в місці вчинення грабежу.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненому злочині судом розцінюється як його намагання уникнути відповідальності за вчинене суспільно небезпечне діяння, а його твердження про те, що він не причетний до відкритого заволодіння належним потерпілій мобільного телефону, оцінюються судом критично, оскільки вони повністю спростовуються показаннями малолітніх свідків - безпосередніх очевидців події ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 та ОСОБА_28 , які як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні за участю законного представника та педагога, постійно стверджували, що саме ОСОБА_6 відкрито заволодів належним потерпілій мобільним телефоном. Не вірити показанням цих малолітніх свідків у суду підстав немає, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, усі слідчі дії, зокрема їх допит та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проводилися у присутності законних представників та педагога, що виключало буд-який вплив на них, а навпаки сприяло дачі ними правдивих та об`єктивних показань. До того ж, ці свідки є малолітніми, до події із обвинуваченим ОСОБА_6 знайомими не були, вперше його зустріли в день події та в будь-яких стосунках із ним не перебували, а тому у них відсутні будь-які підстави оговорювати ОСОБА_6 . Незначні розбіжності у показаннях цих малолітніх свідків зумовлені значним проміжком часу, який пройшов з моменту події, особливостями психологічного їх сприйняття у малолітньому віці, стресовими ситуаціями, зумовленими самою подією та їх участю у слідчих діях і в судовому засіданні за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому ці показання не викликають сумніву щодо їх правдивості.

На підтвердження показань обвинуваченого ОСОБА_6 щодо своєї версії події стороною захисту надано лише один доказ - показання свідка ОСОБА_38 - сусідки матері обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні повідомила лише ту обставину, що близько 17 год. - 18 год. (точної дати пригадати не змогла) йшла додому і бачила ОСОБА_6 , який прямував від дому в сторону зупинки громадського транспорту. Біля будинку нікого не було. Цього ж дня ввечері близько 20-21 год. бачила матір ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , під час розмови з якою, дізналася, що наступного дня у ОСОБА_6 день народження. Інших обставин, в тому числі про які повідомив у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свідок захисту ОСОБА_38 суду не повідомила.

Зазначеними показаннями свідка ОСОБА_38 сторона захисту намагалася підтвердити ту обставину, що ОСОБА_6 приходив до матері на передодні свого дня народження, тобто 03 травня 2023 року, а не 04 травня 2023 року, тобто в день події. Проте, зазначені показання свідка захисту не спростовують того факту, що обвинувачений ОСОБА_6 міг приходити до матері і наступного дня, тобто 04 травня 2023 року. До того ж, сам ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив факту спілкування на початку травня 2023 року неподалік багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , із малолітнім ОСОБА_10 та іншими малолітніми дітьми з приводу розведення останніми багаття та у зв`язку із цим можливого штрафування їхніх батьків, що, як вбачається з показань малолітніх свідків - безпосередніх очевидців події ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 та ОСОБА_28 , потерпілої ОСОБА_5 , а також даних протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04 травня 2023 року та протоколу огляду місця події від 04 травня 2023 року, мало місце саме 04 травня 2023 року.

Таким чином, суд, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов наступних висновків.

Дії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, мали місце. Зазначені дії містять склад кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення-злочину та підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким корисливим злочином проти власності, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 раніше неодноразово - тричі судимий, у тому числі за умисні корисливі тяжкі злочини проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, за місцем проживання КП УК «Добробут» компроментуючими даними по відношенню до ОСОБА_6 не володіє, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.2 а.с.136-164).

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини враховуються судом обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_6 . При цьому, судом не враховуються як обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 - рецидив та вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, які зазначені в обвинувальному акті, оскільки таких обтяжуючих обставин не передбачено нормами частини першої статті 67 КК України. Зазначеною нормою кримінального права передбачено такі обставини, які обтяжують покарання, як рецидив злочинів (пункт 1) та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану (пункт 11), проте таких обставин, які обтяжують покарання, в обвинувачення ОСОБА_6 стороною обвинувачення не ставиться, а відповідно до приписів частини третьої статті 67 КК України при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Тому, з урахуванням обставин справи, тяжкості та підвищеної суспільної небезпеки вчиненого злочину та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.186 КК України.

При цьому, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий тяжкий злочин проти власності, відсутністю жодної обставини, яка пом`якшує покарання, та наявність обставин, які обтяжують покарання, а також не відшкодував потерпілій завдану шкоду та не вжив жодних заходів щодо її відшкодування, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 покарання в мінімальних межах санкції ч.4 ст.186 КК України, а також застосування при призначенні покарання статей 69 та 75 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Оскільки ОСОБА_6 призначається покарання у виді реального позбавлення волі, а існуючі ризики не зникли, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п.2 ч.4 ст.374 КПК України суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити попередній запобіжний захід - тримання під вартою.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 02 червня 2023 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку: день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази відсутні.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 478 (чотириста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат пов`язаних із залученням експерта (т.2 а.с.97).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1