Провадження №1-кп/523/879/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27.05.2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000719 від 18.10.2023р., за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, з середньою освітою, розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, офіційно не працюючої, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2023р., приблизно о 14год. 30хв., ОСОБА_4 перебуваючи біля МКЛ АДРЕСА_3 , помітила раніше незнайомого їй ОСОБА_5 , 1987 року народження, який мав при собі гіроскутер, червоно-чорного кольору. В цей час, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме вказаним гіроскутером потерпілого ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, шляхом обману під вдаваним приводом покататись попросила у ОСОБА_5 гіроскутер марки «Smart Balance Pro 6.5», вартістю 3000грн., на що останній будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_6 та не підозрюючи про її дійсні наміри, добровільно передав обвинуваченій вищезазначений гіроскутер. Після чого, ОСОБА_6 заздалегідь знаючи про те, що гіроскутер не поверне ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, утримуючи гіроскутер при собі, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3000гривень.

Крім того, повторно, 18.10.2023р., приблизно о 17год. 30хв., ОСОБА_6 перебуваючи у сквері АДРЕСА_4 , помітила раніше незнайомого їй ОСОБА_7 , 1972 року народження, який мав при собі велосипед, сіро-фіолетового кольору. В цей час, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме вказаним велосипедом потерпілого ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, шляхом обману під вдаваним приводом покататись попросила у ОСОБА_7 велосипед марки «Ardid diamond», вартістю 3500грн., на що останній будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_6 та не підозрюючи про її дійсні наміри, добровільно передав обвинуваченій вищезазначений велосипед. Після чого, ОСОБА_6 заздалегідь знаючи про те, що велосипед не поверне ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, утримуючи його при собі, розпорядившись вказаним майном потерпілого на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3500гривень.

Крім того, повторно, 24.10.2023р., приблизно о 15год. 30хв., ОСОБА_6 перебуваючи у сквері АДРЕСА_4 , помітила раніше незнайомого їй ОСОБА_8 , 1985 року народження, який мав при собі велосипед, червоного кольору. В цей час, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме вказаним велосипедом потерпілого ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, шляхом обману під вдаваним приводом покататись попросила у ОСОБА_8 велосипед марки «Starter», вартістю 2000грн., на що останній будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_6 та не підозрюючи про її дійсні наміри, добровільно передав обвинуваченій вищезазначений велосипед. Після чого, ОСОБА_6 заздалегідь знаючи про те, що велосипед не поверне ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, утримуючи його при собі, розпорядившись вказаним майном потерпілого на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2000гривень.

Крім того, повторно, в той же день, приблизно о 14год. 50хв., ОСОБА_6 перебуваючи на вулиці біля будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , помітила раніше незнайомого їй ОСОБА_9 , 1979 року народження, який мав при собі велосипед, чорно-білого кольору. В цей час, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме вказаним велосипедом потерпілого ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, шляхом обману під вдаваним приводом покататись попросила у ОСОБА_9 велосипед марки «Azimut», вартістю 1500грн., на що останній ОСОБА_9 будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_4 та не підозрюючи про її дійсні наміри, добровільно передав обвинуваченій вищезазначений велосипед. Після чого, ОСОБА_6 заздалегідь знаючи про те, що велосипед не поверне ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, утримуючи його при собі, розпорядившись вказаним майном потерпілого на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1500гривень.

В судовому засіданні, обвинувачена повністю визнала свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальних актах обвинуваченням, крім того, пояснила суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного нею при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачена не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за: ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , яка є особою раніше не судимою, вперше вчинила кримінальні правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинила умисні, корисливі кримінальні правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, маючої середню освіту, розлученої, маючої на утримані неповнолітню дитину 2007 року народження, маючу постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, де характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання обвинуваченою своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , раніше завданих внаслідок її діянь, збитків.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченій, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_4 яка є особою раніше не судимою, вперше вчинила кримінальні правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинила умисні, корисливі кримінальні правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, маючої середню освіту, розлученої, маючої на утримані неповнолітню дитину 2007 року народження, маючу постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, де характеризується задовільно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій - щире каяття, повне визнання обвинуваченою своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , раніше завданих внаслідок її діянь, збитків та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, з метою запобігання вчиненню обвинуваченою нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення останньої та недопущення вчинення нею нових кримінальних правопорушень, можливе без її ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді обмеження волі з випробуванням, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді обмеження волі з випробуванням за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання за:

- ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин,

- ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупність кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: велосипеди марок «Azimut» та «Ardid diamond» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_9 та відповідно ОСОБА_7 ; арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси на велосипед марки «Ardid diamond» - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1