Справа №297/2445/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Берегівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , із освітою 8 класів, не працюючого, не одруженого, громадянина України, судимого вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

встановив:

Начальник Берегівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із поданням про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 .

Поданння мотивоване тим, що на обліку Берегівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області перебуває гр. ОСОБА_4 , який виром Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2023 року засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ст. 76 КК України. Крім того, 22.04.2024 до Берегівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшов для виконання вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2024 року, згідно якого ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ст. 76 КК України, при ухваленні якого не було враховано та не було приєднано покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2023 року. У зв`язку з наведеним, начальник Берегівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 просить вирішити питання про застосування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 за наявності кількох вироків.

Начальник Берегівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 21.05.2024, згідно якої просив подання розглянути без його участі, таке підтримує (а.с. 13).

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 27.05.2024, згідно якої, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, просив справу розглянути без його участі, подання підтримує, просив таке задоволити (а.с. 14).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів подання, вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання та роботи (а.с. 4-7).

Крім того, вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2024 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ст. 76 КК України, - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання та роботи (а.с. 9).

При цьому, до вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2024 року, не було враховано та не було приєднано покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2023 року.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України.

Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_4 набрали законної сили та направлені на виконання до Берегівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, де перебувають на виконанні окремо, що підтверджено матеріалами подання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання (а.с. 3-9).

Так, згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24 жовтня 2003 року, за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, що викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.

А тому, суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків, суд приходить до висновку, що таке є безпідставним, в задволення якого слід відмовити.

Керуючись ст. 71 КК України, п. 11 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України,-

ухвалив:

в задоволенні подання начальника Берегівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_6