Провадження № 1-кс/686/1856/24
25 березня 2024 року м. Хмельницький
Ухвалою слідчого судді від 17.12.2023 року надано дозвіл на проведення обшуку житлового приміщення АДРЕСА_1 , за місцем постійного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..
У результаті проведення 04.01.2024 року обшуку, було вилучене майно, що належить останньому.
09.01.2023 року ухвалою слідчого судді на вилучене майно був накладений арешт.
Заявник вказує, що із моменту вилучення речей минув значний період часу, протягом якого орган досудового розслідування мав достатні можливості встановити, відношення майна до кримінального провадження. Майно є особистим та набуте в результаті здійснення підприємницької діяльності, зокрема вилучені грошові кошти.
В зв`язку з цим просить скасувати арешт на означене майно.
У судовому засіданні заявник вимоги клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому та просив скасувати арешт.
Прокурор у судовому засіданні щодо заявленого клопотання заперечив з підстав, що у кримінальному провадженні призначені та тривають експертизи по указаних речових доказах, за результатами проведення яких буде з`ясовано їх відношення до розслідуваного кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що воно не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Правовою підставою для накладення арешту на майно ОСОБА_8 стала необхідність їх збереження як речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із викладеного, КПК України пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна лише у випадку доведення ініціатором клопотанням того, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, із долученням відповідних доказів на підтвердження свого клопотання та доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, відчуження.
Таким чином, потреба у арешті указаного майна, а також мета, у зв`язку з якою було накладено арешт (забезпечення збереження речових доказів) не відпала, оскільки провадження у справі не закінчено та усі слідчі та процесуальні дії із вилученим майном в межах кримінального провадження не проведені, а тому підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні.
За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбаченого КПК України, не суперечить змісту ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження.
За таких обставин, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.174 КПК України, слідча суддя, -
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.03.2024 року о 14-00.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1