Справа № 128/599/24
УХВАЛА

18.04.2024 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» клопотання сторін у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 26.12.2023 в ЄРДР за №0000683 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться на розгляді вищевказане кримінальне провадження.

18.04.2024 у даному судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним попередньо до канцелярії суду письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Подане клопотання прокурором обґрунтоване тим, що строк дії застосованого запобіжного заходу в виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 стікає, а ті ризики, які стали підставою для його застосування не змінилися та не відпали. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучі раніше судимим, не має на волі жодних законних джерел заробітку, зареєстрованого місяця проживання , тобто соціально стримуючих факторів (місця роботи, нерухомого майна, з сім`єю не проживає, тощо); окрім того, ОСОБА_5 обвинувачується по даному кримінальному провадженні в вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, санкція статті за яке передбачає покарання в вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, що в своєї сукупності та взаємозв`язку свідчить про те, що останній через усвідомлення суворого покарання та переконливість доказів зможе : переховуватись від суду, що унеможливить своєчасний розгляд кримінального провадження, ухвалення та виконання вироку; вчинити інші кримінальні правопорушення та вчиняти незаконний вплив на потерпілу та свідків у даному провадженні.

Тому просить суд продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, визначених КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, оскільки він не має наміру переховуватися від суду. Заявив суду усне клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На запитання суду ОСОБА_5 зазначив , що є раніше п`ять разів судимим за вчинення умисних корисливих злочинів ; не має на території України зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання; народився в Луганській області , але з 2013 року проживає на території Вінницької області; на час затримання проживав в будинку АДРЕСА_1 в хороших знайомих; не одружений, дітей не має ; офіційно не був працевлаштованим, але підробляв на будівництві; не є особою з інвалідністю, також зазначив суду, що не є військовозобов`язаним, однак підставу не вказав.

Захисник ОСОБА_4 підтримав усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 . Суду зазначив, що прокурором до письмового клопотання не долучені жодні докази щодо існування вказаних ним ризиків, а тому просив суд в задоволенні клопотання прокурора відмовити та змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, задовольнивши таким чином усне клопотання обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволені поданого ним письмового клопотання, заперечуючи проти усного клопотання обвинуваченого, оскільки вважає, що менш суворий запобіжний захід щодо обвинуваченого не зможе запобігти вказаним ним ризикам. Заслухавши клопотання прокурора та обвинуваченого, з`ясувавши міркування присутніх сторін кримінального провадження щодо них, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає письмове клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а усне клопотання обвинуваченого - необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволені, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п. п.2,4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років або до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»). З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Оглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що наразі продовжують існувати та не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, дане кримінальне провадження наразі перебуває на стадії судового розгляду, ще не заслухані пояснення потерпілої, свідків, обвинувачених, не досліджені письмові та речові докази, тому суд вважає існують ризики того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показів в суді на свою користь.

Також, при винесені даної ухвали , суд бере до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_5 є особою будучи раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів; обвинувачується по даному провадженню в новому умисному корисливому злочині, який відносяться згідно ст. 12 КК України до класифікації тяжких злочинів, а також до категорії кримінальних правопорушень проти власності; не має на території України зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання; на час затримання проживав в будинку АДРЕСА_1 в знайомих без будь-якої правової підстави; не одружений, дітей не має ; офіційно не був працевлаштованим, що свідчить про те, обвинувачений на волі об`єктивно не має соціально-стримуючих факторів,

а тому суд вважає, що існує ризики того, що будучи на волі останній зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватися від суду.

Відтак, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого не виправдає себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого ОСОБА_5 , суд з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, йому доцільно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 16.06.2024 включно, із одночасним визначенням останньому запобіжного заходу в вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що в загальній сумі (станом на 01.01.2024) становить 242 240 гривень, для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених ст.194 КПК України, і таким чином задовольнивши клопотання прокурора, як обґрунтоване.

В свою чергу, в задоволені усного клопотання обвинуваченого слід відмовити за необґрунтованістю, зокрема і через ту обставину , що обвинувачений ОСОБА_5 не має на території України зареєстрованого місця проживання ; на час затримання проживав в житлі інших осіб без правової на те підстави , а тому суд вважає , що запобіжних захід у виді цілодобового домашнього арешту є наперед невиправдним та невиконаним у даному випадку видом запобіжного заходу з правової точки зору.

Керуючись ст.ст.194, 331, 334 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1», а саме - по 16 червня 2024 включно.

Одночасно обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 242 240 гривень та надати можливість внесення даної застави за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ)26286152; Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО)820172; рахунок отримувача UA0000401.

Роз`яснити, обвинуваченому або його заставодавцю, що вони мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави надати суду протягом двох днів підтверджуючі документи.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання;2) утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;4) не відлучатися із зареєстрованого місця проживання - без дозволу суду.

Термін дії обов`язків обвинуваченому ОСОБА_5 , покладених судом, у разі внесення застави визначити по 16.06.2024 включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Вінницької області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «ВУВП (№ 1)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це письмово Вінницький районний суд Вінницької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважатиметься таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У задоволені усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну застосованого запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт,- відмовити.

Копію ухвали направити уповноваженій особі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», - для виконання; іншим учасникам кримінального провадження, вручити в залі судового засідання, - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів: обвинуваченим - з дня отримання копії ухвали; а іншими учасниками- з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1