Справа № 128/2601/23
УХВАЛА

05 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000215 від 14.04.2023 відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно розпорядження керівника апарату Вінницького районного суду Вінницької області від 02.04.2024 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, з огляду на відрахування судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_6 зі штату Вінницького районного суду Вінницької області у зв`язку зі смертю, кримінальне провадження по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000215 від 14.04.2023 відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, після повторного автоматичного розподілу, передано судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 02.04.2024 вказане кримінальне провадження прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в судове засідання.

В судовому засіданні прокурор, в зв`язку з закінченням строку тримання під вартою ОСОБА_5 11.04.2024, а також необхідністю продовження розгляду кримінального провадження, заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, без права внесення застави, оскільки ризики, які стали підставою для встановлення запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зникли; ОСОБА_5 здійснив особливо тяжкий злочин, до затримання не працював, самостійного доходу не має і інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечували, заявивши в свою чергу клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 не має наміру ухилятися від явки до суду та має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор заперечувала щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Заслухавши заявлені клопотання та думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали обвинувального акту та додатки до нього, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та відмову в клопотанні обвинуваченого і його захисника, з огляду на наступне.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.06.2023.

В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області та Вінницького районного суду Вінницької області строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжувався.

На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 11.04.2024.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно положень ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_5 віднесений, відповідно до ст.12 КК України, до особливо тяжкого злочину, який спричинив смерть людини, що загрожує йому, у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, покарання строком від 7 до 15 років позбавлення волі. Також суд враховує, що в разі звільнення обвинуваченого з-під варти він може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки. Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає по причині недоведеності.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177, 183, 199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження, з огляду на що клопотання прокурора слід задоволити.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи тяжкість обвинувачення у злочині, які спричинили смерть людини, обставини скоєння кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, суд вважає відсутніми підстави для визначення застави для нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 376, 392, 615 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задоволити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто, до 03 червня 2024 року включно, без права внесення застави.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити начальнику УВП№1 м. Вінниці, для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 5-ти діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 05.04.2024 о 15 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_7