Номер провадження: 11-сс/813/390/24
Справа № 947/4336/24 1-кс/947/1980/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000075 від 06.12.2023 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кривчик Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

встановив:

СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені 06.12.2023 року до ЄРДР за № 0000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення за обставин викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу.

08.02.2024 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

09.02.2024 року ст. слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з погодженим начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 467200 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Щодо розміру застави клопотання мотивовано тим, що під час досудового розслідування встановлено, що застава в максимальному розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, в тому числі з огляду на збагачення за рахунок можливого систематичного вчинення подібних злочинів.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в рамках строку досудового розслідування строком на 60 днів, тобто до 07.04.2024 року.

Одночасно ухвалою визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 154 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 466312 (чотириста шістдесят шість тисяч триста дванадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Одеській області, з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість, пред`явленої ОСОБА_8 підозри за фактом можливого вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність ризиків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, з 22 год до 06 год.

Захисник зазначає, що слідчий суддя не перевірив повноти обґрунтованості, пред`явленої ОСОБА_8 підозри за ч.3 ст.332 КК України, оскільки одним з доказів, на який посилається слідчий, є протокол обшуку помешкання ОСОБА_8 , який був проведений без ухвали слідчого судді як невідкладний, а на момент розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу, будь-яких відомостей про те, що існує ухвала слідчого судді про надання такого дозволу на проведення обшуку не існувало.

Крім того, захисник вказує на те, що одна лише тяжкість можливого покарання не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Ризик переховування підозрюваного, за твердженням захисника, є не доведеним, оскільки у ОСОБА_8 є міцні соціальні зв`язки в м. Одесі, сім`я, батьки, а органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний має закордонний паспорт. Захисник вважає, що всі інші зазначені в клопотанні ризики є припущенням слідчого, які не підтверджені доказами. Захисник вважає, що слідчим суддею не враховано майновий стан підозрюваного, на утриманні якого перебуває дружина, яка навчається на контрактній основі в НУ ОМА, допомагає утриманню батька-інваліда третьої групи, а прибуток отриманий як фізичною особою підприємцем є незначним, що свідчить про непомірний розмір визначеної застави.

Захисник вважає, що слідчим суддею безпідставно відхилене клопотання про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, який надав би можливість працювати підозрюваному та утримувати свою сім`ю.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в цілому дотримався вказаних вимог закону в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

В апеляційній скарзі захисник не оскаржує обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, а зазначає про свою незгоду з кваліфікацією дій підозрюваного, звертає увагу, що грошові кошти у ОСОБА_8 відшукані не були, що свідчить про відсутність корисливого мотиву.

Стосовно вказаних доводів захисника апеляційний суд звертає увагу, що слідчим суддею в повній мірі досліджено питання щодо наявності обґрунтованої ОСОБА_8 підозри, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, які містять достатньо доказів, що б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозра, пред`явлена ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України є обґрунтованою.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що досудове розслідування по кримінальному провадженню перебуває на початковій стадії, не всі слідчі дії проведені та кваліфікація дій підозрюваного може бути не остаточною, а відповідно до вимог ст. 279 КПК України, передбачено повноваження слідчого, прокурора, у випадку виникнення підстав, змінити раніше повідомлену підозру.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею в достатній мірі досліджене питання щодо існування наявності ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК, про що зазначено в оскарженій ухвалі слідчого судді.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність можливого ризику незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Показаннями свідків, в тому числі, обґрунтовується висунута ОСОБА_8 підозра, але свідки ще не допитані судом, який може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, отриманих безпосередньо під розгляду справи по суті, або у разі допиту таких осіб в порядку ст.225 КПК.

Крім того, як вбачається із повідомленої ОСОБА_8 підозри, до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть причетні невстановлені службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , серед яких можуть бути особи, які є свідками (очевидцями) кримінального правопорушення, або в майбутньому можуть перебувати у статусі підозрюваних. Зважаючи на наведене, колегія суддів не може відкинути наявність ризику можливого впливу ОСОБА_8 на осіб, що можуть бути причетними, або є свідками кримінального правопорушення, а тому перебуваючи на волі, підозрюваний матиме реальну можливість вплинути на них з метою зміни ними своїх показів.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризику переховування, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів звертає увагу на те, що такі ризики слідчим суддею не бути встановлені та враховані.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки зазначений запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися нездатним гарантувати запобігання існуючих ризиків.

Апеляційний суд приймає до уваги твердження захисника про те, що підозрюваний має на утриманні дружину, яка на теперішній час не працевлаштована, підтримує зв`язки з батьками та братами, не має судимостей, позитивно характеризується за місцем, де проживав з батьками, проте наголошує на тому, що вказані обставини, хоча й характеризують особу підозрюваного з позитивної сторони, не зменшують встановлені вище ризики та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів бере до уваги доводи сторони захисту щодо стану здоров`я батька підозрюваного, який відповідно до довідки до пенсійного посвідчення є інвалідом третьої групи, однак зазначає наступне.

Відповідно до характеристики, виданої головою ОСББ «Дюківська, 6», ОСОБА_8 проживав по квітень 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком, матір`ю та двома братами 2004 та 2008 року народження. Відомостей про те, що батько підозрюваного з огляду на встановлену інвалідність не має можливості у працевлаштуванні за станом здоров`я, або його мати є непрацевлаштованою особою, або молодший брат у віці 20 років не має можливості в допомозі на утримання своїх батьків, матеріали провадження не містять. При цьому, також відсутні докази на підтвердження факту утримання підозрюваним свого батька.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують обрання саме такого виду запобіжного заходу.

Доводи захисника про відсутність на момент повідомлення про підозру ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, не є тим вирішальним питанням (з огляду на існування інших доказів на обґрунтування підозри), яке вирішується під час встановлення наявності підстав для застосування запобіжного заходу, а може бути предметом розгляду питання щодо оскарження повідомлення про підозру, або оскарження рішення про накладення арешту на майно.

Більш того, під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що органом досудового розслідування отримано ухвалу слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , з якою захисник не позбавлений права ознайомитись.

З приводу посилань захисника щодо непомірний розмір застави визначеного щодо ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до приписів п.2 ч.5 ст.182 КПК, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, процесуальним законом визначено, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину може бути застосованорозмір застави застава вищій, ніж у зазначених межах, у виключних випадках.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

В даному випадку слідчий суддя зазначених вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, яка перевищує зазначену вище п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межу, врахував те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який пов`язаний зі сприянням в незаконному переправленні осіб через Державний кордон України, вчиненого в умовах воєнного стану та пов`язаного із посяганням на недоторканність державного кордону, що впливає на стан обороноздатності країни, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги та вважає слушними твердження сторони захисту про те, що вищезгадане рішення ЄСПЛ не є абсолютно релевантним в даному кримінальному провадженні з огляду на те, що обставини справи в даному випадку суттєво відрізняються, проте суд зауважує, що в зазначеному рішенні закріплені загальні засади, якими, поряд з нормами чинного кримінального процесуального законодавства, в силу вимог Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», повинен керуватись слідчий суддя при визначенні конкретного розміру застави в якості запобіжного заходу, які, на переконання колегії суддів, підлягають застосуванню й в даному випадку стосовно підозрюваного, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється.

Слідчий суддя цілком обґрунтовано зазначив у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, що застава у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, та зазначив, що застава у розмірі 466312 гривень (154 прожиткових мінімуми для працездатних осіб), буде саме таким стримуючим фактором, що зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , вчинення такого злочину за попередньою змовою групою осіб, а сам злочин може мати не одиничний випадок, з огляду на долучені до клопотання письмові докази, які вказують на сформовану послідовність та налагодженість дій, пов`язаних з подальшим перетином державного кордону України в період дії воєнного стану військовозобов`язаних осіб, можуть вказувати на отримання значних сум коштів від злочинної діяльності, що підлягає перевірки під час досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір застави, є достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують обрання саме такого виду запобіжного заходу, в тому числі й щодо визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000075 від 06.12.2023 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4