Справа № 308/3827/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2023 року м. Ужгород
Із поданого слідчим клопотання вбачається, що ОСОБА_5 відповідно до наказу начальника Закарпатської митниці від 29.06.2021 № 211-о призначений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Чоп-залізничний» Закарпатської митниці.
Згідно положень ст. ст. 3, 22, 24, 65 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 , як службовій особі центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної митної справи, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції. Окрім того, ОСОБА_5 , як службова особа центрального органу виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізацію державної митної справи, являвся суб`єктом, який підлягає відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, та в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.
Водночас ОСОБА_5 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися норм закону, обіймаючи посаду головного державного інспектора митного посту «Чоп залізничний» Закарпатської митниці, будучи працівником правоохоронного органу представником влади і, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства і, пред`явив вимогу та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення та не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища.
Так, слідчий у клопотанні вказує, що у середині січня 2024 року під після проходження митного контролю громадянкою ОСОБА_6 на в`їзд в України на митному посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на вокзалі м. Чоп, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 діючим умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, запропонував їй взяти участь у схемі незаконного ввезення на митну територію України тютюнової продукції «Heets» (стіків) для електронних сигарет «Iqos». Зокрема, за задумом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повинна провозити вказані стіки у обсягах, які підлягають декларуванню, у особистих речах під час в`їзду з Угорщини в Україну під час перебування останнього на зміні, а він у свою чергу забезпечуватиме безперешкодний ввіз цієї продукції без складання протоколів про порушення митних правил та вилучення товару. За це ОСОБА_6 повинна буде надавати ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 2 долари США за кожний незаконно ввезений блок стіків «Heets», яку він відповідно ділитиме між іншими працівниками митниці та прикордонниками, які перебуватимуть на зміні. Аналогічним чином за сприяння ОСОБА_5 можна ввозити та вивозити з України будь-які товари, а також валютні цінності. У випадку відмови брати участь у такій схемі, ОСОБА_5 пригрозив, що кожного разу, коли ОСОБА_6 перетинатиме кордон у його зміну, він буде більш прискіпливо проводити щодо неї митні формальності та складатиме адміністративні протоколи про порушення митних правил. Також ОСОБА_5 наголосив, що з метою конспірації спілкування слід вести або очно, або за допомогою застосунку для смартфонів «WhatsApp».
За наведених у клопотанні обставин ОСОБА_5 висловив прохання, поєднане з вимаганням, надати для себе неправомірну вигоду за вчинення та не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища.
Будучи поставленою в умови, за яких відмова від передачі вищевказаній посадовій особі неправомірної вигоди може потягнути безпідставне порушення прав та законних інтересів, ОСОБА_6 погодилась на такі протиправні вимоги та звернулась із відповідною заявою у правоохоронні органи.
17.02.2024 року ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_5 та спитала, у який день можна перевезти тютюнові вироби. Він повідомив що 22.02.2024 він буде на зміні і у цей день варто їхати.
22.02.2024 року приблизно о 13 год. 15 хв. ОСОБА_6 пройшла митний контроль та виїхала на поїзді сполученням «Чоп-Загонь» в Угорщину. Приблизно о 15 год. 22 хв. ОСОБА_6 повернулась з Угорщини в Україну та о 15 год. 43 хв. підійшла до столику митного оформлення, за яким стояв ОСОБА_5 . В ході митного контролю ОСОБА_5 формально оглянув сумку останньої, вважаючи, що там приховані тютюнові вироби (привідкрив її), а рюкзак взагалі не оглядав, після чого завершив митне оформлення і відпустив ОСОБА_6 .
Після того, як ОСОБА_6 покинула приміщення вокзалу, ОСОБА_5 зателефонував останній і за домовленістю о 15 год. 56 хв. зустрівся з нею у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході зустрічі ОСОБА_6 передала йому, а він одержав грошові кошти у розмірі 50 доларів США, що станом на 22.02.2024 року становило 1931 гривню 18 копійок, за начебто ввезені останньою в цей день на митну територію України тютюнові вироби марки «Heets» у кількості 25 блоків з розрахунку 2 долара США за 1 блок.
Вказані кошти ОСОБА_5 одержав за незабезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи, формального митного оформлення та виконання митних формальностей щодо товарів, що переміщуються через митний кордон України, не проведення заходів із запобігання та протидії контрабанді, боротьби з порушеннями митних правил, не ініціювання та не складання протоколу про порушення митних правил; незабезпечення справляння митних платежів, контролю правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати.
За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Крім цього, 22.02.2024 року приблизно о 16 год. в ході розмови з ОСОБА_6 , яка відбулась у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , на запитання останньої щодо порядку переміщення валютних коштів через кордон ОСОБА_5 повідомив, що під час перетину кордону на поїзді сполученням «Чоп-Загонь» на його зміні за його сприянням можливо незаконно переміщувати валютні цінності у обсязі до 100 тис. доларів США за умови, що у подальшому такі цінності при ввезенні в іноземну країну не будуть там задекларовані. Також ОСОБА_5 проінструктував ОСОБА_6 як треба переміщувати валюту з приховуванням від митного контролю, зокрема це слід робити примотавши пачки з купюрами до тіла та сховати під одягом вільного пошиву. Одночасно повідомив, що за невжиття заходів митного контролю під час незаконного переміщення валютних цінностей йому слід надати неправомірну вигоду у розмірі від 2 до 5 відсотків від суми незаконно переміщеної валюти. Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 домовились обговорити дане питання більш детально при наступній зустрічі.
За таких обставин ОСОБА_5 висловив вчинене повторно, надати для себе неправомірну вигоду за вчинення та не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища.
23.02.2024 року ОСОБА_5 телефонував ОСОБА_6 та цікавився, чи готова вона вивезти валюту.
26.02.2024 року ОСОБА_6 під контролем правоохоронних органів було зімітовано обстановку, за якої у ОСОБА_5 склалось враження що, остання дійсно має намір незаконно вивезти з України готівку. Зокрема, о 09 год. 54 хв. ОСОБА_6 зробила фотографію (селфі) себе з примотаними до тіла імітаційними купюрами та за допомогою застосунку «WhatsApp» відправила ОСОБА_5 , на що той відповів «ОК» та попросив видалити фотографію.
Надалі, приблизно о 12 год. 40 хв. ОСОБА_6 приїхала до вокзалу
м. Чоп для того аби виїхати з України на поїзді «Чоп-Загонь», як і було домовлено, та у цей же час розпочалась повітряна тривога, у зв`язку із чим її не впустили на вокзал і вона не могла придбати квитки на поїзд, однак ОСОБА_5 з метою реалізації свого умислу на одержання неправомірної вигоди в цей день самостійно придбав їй квиток та використовуючи своє службове становище забезпечив її безперешкодний вхід на територію вокзалу.
У подальшому, ОСОБА_6 після проведення формального митного огляду безперешкодно покинула Україну на поїзді сполученням «Чоп-Загонь».
Вказані кошти ОСОБА_5 одержав за незабезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи, формального митного оформлення та виконання митних формальностей; не проведення заходів із запобігання та протидії контрабанді, боротьби з порушеннями митних правил, не ініціювання та не складання протоколу про порушення митних правил; нездійснення контролю за дотриманням правил переміщення валютних цінностей через митний кордон України.
За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
27.02.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вказаними фактами.
Слідчий у клопотанні зазначає, що в ході затримання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 1400 дол. США., а саме 2 купюри номіналом 100 дол. США. за наступними ідентифікуючими ознаками: купюра номіналом 100 доларів США серії АВ № 85887087D; купюра номіналом 100 доларів США серії НВ № 88560598G, та 12 купюр несправжніх (імітаційних) засобів номіналом 100 доларів США серії KF 33008773С, які поміщено до сейф пакету ДБР № В 2018839; мобільний марки «Хіаоті Redmi» сірого кольору із сім картою за номером телефону НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету ДБР № В 2018840.
З урахуванням наведеного, а також того, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію про вчинення кримінального правопорушення, зокрема відповідну переписку ОСОБА_5 з ОСОБА_6 чи іншими невстановленими співучасниками злочину, а грошові кошти є предметом неправомірної вигоди, слідчий у клопотанні стверджує, що такі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому з метою їх збереження просить накласти на них арешт.
Слідчий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча про часта місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.
Власник майна у судове засідання також не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна;можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
26.02.2024 року працівниками Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові було затримано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно копії протоколу затримання ОСОБА_5 від 26.02.2024 року, в останнього було виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 1400 дол. США., а саме 2 купюри номіналом 100 дол. США. за наступними ідентифікуючими ознаками: купюра номіналом 100 доларів США серії АВ № 85887087D; купюра номіналом 100 доларів США серії НВ № 88560598G, та 12 купюр несправжніх (імітаційних) засобів номіналом 100 доларів США серії KF 33008773С, які поміщено до сейф пакету ДБР № В 2018839; мобільний марки «Хіаоmі Redmi» сірого кольору із сім картою за номером телефону НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету ДБР № В 2018840.
27.02.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Постановою заступника керівника Шостого СВ (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 від 08.02.2024 року вилучені майно та грошові купюри визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, з урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів слідчого, що тимчасово вилучені майно та купюри мають значення речового доказу у цьому кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна та грошей.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном та грошима.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна та грошей, враховує можливість використання їх як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за їх допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення 26.02.2024 року затримання ОСОБА_5 , майно, а саме:
-грошові кошти у розмірі 1400 дол. США., а саме 2 купюри номіналом 100 дол. США (купюра номіналом 100 доларів США серії АВ № 85887087D; купюра номіналом 100 доларів США серії НВ № 88560598G) та 12 купюр несправжніх (імітаційних) засобів номіналом 100 доларів США серії КF 33008773С, які поміщено до сейф пакету ДБР № В 2018839;
-мобільний марки «Xiaomi Redmi» сірого кольору із сім картою за номером телефону НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету ДБР № В 2018840.
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1