Справа № 720/468/24
Провадження № 1-кп/720/76/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому, підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Новоселиця Чернівецької області матеріали кримінального провадження №0000024 від 19.01.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2024 року приблизно о 09 годині 05 хвилин, ОСОБА_7 (Mihail) ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на носіння холодної зброї, в транспортному засобі марки «Skoda» моделі «Kodiaq», реєстраційний номер НОМЕР_1 (молдовська реєстрація), по смузі руху «зелений коридор», прибув із Республіки ОСОБА_9 на територію України, а саме на міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Мамалига», 31 прикордонного загону, що в АДРЕСА_2 , де в ході проведення заходів з посиленої оглядової роботи, інспектором прикордонної служби, під час огляду салону вказаного транспортного засобу у ніші ліворуч від керма було виявлено кастет виготовлений промисловим способом, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, належний ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) ОСОБА_12 (Mihail) ОСОБА_8 , який його незаконно перевозив у вищевказаному транспортному засобі, тобто носив біля себе, з метою використання для самозахисту.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) ОСОБА_12 (Mihail) ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

22 березня 2024 року між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_10 (Caraman) ОСОБА_13 .

Суд, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, обвинуваченого та його захисника, які також погодились на затвердження угоди, вважає, що угода підлягає затвердженню, а ОСОБА_10 ( ОСОБА_14 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому покарання, яке прокурор та обвинувачений запропонували суду та узгодили між собою.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між підозрюваним чи обвинуваченим та прокурором.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативи прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_15 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_16 та призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 22 березня 2024 року про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_16 .

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_17 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Речовий доказ по справі, а саме:

-кастет який відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів (а.с. 33) після вступу вироку в законну силу знищити;

-CD диск із відеозаписами на МПП «Мамалига» (а.с.50) - залишити при матеріалах справи

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави понесені по справі судові витрати в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст. 473 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1