Справа №333/5309/24
Провадження №1-кс/333/1733/2024
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя скаргу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2024 року представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою, в якій просив зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

В судове засідання скаржник, повідомлений своєчасно та належним чином, не прибув, надав заяву, в якій просив розгляд скарги проводити за його відсутності, на задоволенні скарги наполягав.

Представник ТУ ДБР, розташованому у м. Мелітополі, будучі своєчасно та належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Також, надав письмові пояснення за підписом заступника керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у АДРЕСА_1 щодо поданої скарги, згідно з яким останній просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддею встановлено наступні обставини.

22.05.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 надіслано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_4 до територіального управління ДБР у місті Мелітополі.

05.06.2024 року військова частина отримала лист за підписом слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у АДРЕСА_1 , згідно з яким, на теперішній час, відсутні достатні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

При розгляді скарги слідчим суддею враховано, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення є його суспільна небезпечність. Злочин, серед інших правопорушень, характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними та суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

Частиною 2 ст. 11 КК України унормовано, що не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Як вбачається із акту службового розслідування від 27.04.2024 р., проведеного командиром 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 29.03.2024 р. солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_4 та старший солдат ОСОБА_6 разом з іншими військовослужбовцями взводу протитанкових ракетних комплексів 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 перебували у пункті тимчасової дислокації підрозділу у населеному пункті АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби та виконання військових обов`язків військової служби за призначенням щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником. Отримавши наказ безпосереднього начальника, солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_4 та старший солдат ОСОБА_6 категорично безпідставно відмовились від виконання поставленого бойового завдання та того ж дня самовільно залишили військову частину.

Розглянувши матеріали скарги, слідчим суддею встановлено відсутність пояснень солдата ОСОБА_4 з приводу доведення йому бойового розпорядження та свого відношення до виконання вказаного розпорядження. Також відсутнє підтвердження того, що солдат ОСОБА_4 здатний виконувати бойові розпорядження та ніщо не заважає йому їх виконувати.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що службове розслідування відносно солдата ОСОБА_4 проведено поверхнево, оскільки не досліджено усіх обставин, необхідних для надання правової оцінки відповідної події та встановлення достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення військовослужбовцем ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає протиправної бездіяльності органу досудового розслідування щодо не внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування. У зв`язку з чим, у задоволенні скарги судом відмовляється.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 369-372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 17 червня 2024 року о 16 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1