Номер провадження: 11-кп/813/1412/24
Справа № 501/8/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 19.03.2024 року, щодо:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Іллічівськ (м. Чорноморськ) Одеської області, громадянин України, із неповною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 19.05.2023 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням,

встановив:

оскарженою ухвалою задоволено подання Одеського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та засудженого ОСОБА_7 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 19.05.2023 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Мотивуючи прийняти рішення місцевий суд послався на те, що ОСОБА_7 , будучи звільненим від покарання з випробуванням, 21.08.2023 року та 18.12.2023 року не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію та в період з 14.04.2023 року по 16.06.2023 року, тобто в період іспитового строку вчинив новий злочин в кримінальному провадженні №0000444 від 06.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке перебуває на розгляді Іллічівського міського суду Одеської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений подав апеляційну скаргу, з посиланням на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання органу пробації. Засуджений вказує, що він не з`явився лише два рази до органу пробації та в судовому засіданні місцевого суду надавав пояснення щодо поважності причин неявки, його доводи не були спростовані ані прокурором, ані органом пробації. Також засуджений зазначає, що факт наявності кримінального провадження відносно нього, не свідчить про те, що існує вирок або він визнаний винуватим, з урахуванням презумпції невинуватості.

Апеляційний розгляд проведено без участі засудженого, який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 КПК ухвала суду про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення особи для відбування покарання призначеного за вироком суду має бути постановлена згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду з наведенням в ній належних і достатніх мотивів її постановлення.

Статтею 75 КК України визначено право суду при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи при прийнятті рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Одночасно, згідно ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання (ч.2 ст.78 КК України).

Статтею 166 Кримінально-виконавчого кодексу України регламентовано, що у разі якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічні положення містить Порядок здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затверджений Наказом Міністерства юстиції України №272/5 від 29.01.2019 року, який набрав чинності 19.02.2019 року (далі Порядок).

Так, пунктами 1, 2, 3 Глави 3 Розділу ІХ визначено, що звільнені з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. У разі вчинення звільненим з випробуванням адміністративного правопорушення, що тягне за собою накладення адміністративного стягнення, з ним проводиться індивідуальна профілактична бесіда. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України. Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в п.8 глави 2 розділу IV цього Порядку. Перед винесенням попередження звільнений з випробуванням викликається до уповноваженого органу з питань пробації, надає пояснення, у якому зазначає обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків або правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Отже, за змістом ч.2 ст.78 КК України та ст.166 КВК України, а також Порядку, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання органом пробації може бути внесене до суду в разі якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення проти громадського порядку, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Як вбачається з подання органу пробації, ОСОБА_7 засуджений 19.05.2023 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

З 29.06.2023 року засуджений перебуває на обліку Одеського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

19.07.2023 року засуджений прибув до Одеського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області. При першому відвідуванні з ним проведена профілактична бесіда та роз`яснені порядок, умови звільнення від відбування покарання з випробуванням. Після проведеної бесіди засуджений надав розписку про те, що йому роз`яснені порядок, умови звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановлення періодичність явок 1, 2 та 3 понеділок місяця та засуджений заповнив анкету.

В подальшому, в період 21.08.2023 року та 18.12.2023 року, засуджений не з`являвся на реєстрацію без поважних причин, чим порушив обов`язок, який було покладено на нього вироком суду.

Після першої неявки 22.08.2023 року, засудженому оголошено попередження про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направлення для відбуття призначеного покарання. Однак, незважаючи на вказані обставини, засуджений повторно не з`являвся без поважних причин на реєстрацію до органу з питань пробації.

Також, у поданні органу пробації зазначається, що засуджений ОСОБА_7 протягом іспитового строку неодноразово притягався до адміністративної відповідальності та йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження, вважає, що судом першої інстанції не в повні мірі виконані вимоги КПК, що потягло за собою постановлення необґрунтованого рішення.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні це встановлена законом система процесуальних дій суду та учасників кримінального провадження, послідовне проведення яких спрямоване на всебічне, повне і об`єктивне дослідження матеріалів кримінальних проваджень та постановлення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Загальні положення судового розгляду сукупність (система) процесуальних дій, що спрямовані на виконання основних завдань кримінального судочинства.

Здійснюючи судовий розгляд суд має перш за все керуватись принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Res judicata вирішена справа (res judicata pro veritate habetur) судове рішення слід визначати за істину) означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права.

Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Як вбачається з матеріалів провадження до суду першої інстанції надійшло подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_7 , однак без матеріалів особової справи засудженого.

Суд отримавши таке подання органу пробації здійснив виклик засудженого, прокурора та органу пробації, однак матеріали судової справи судом не були витребувані, а лише отримано копії документів: копії протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ч.2 ст.173-2 КУпАП та копію обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000444 від 06.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Колегія суддів звертає увагу, що під час судового розгляду подання органу пробації суд першої інстанції не витребував та не досліджував особову справу засудженого, тому не міг перевірити обґрунтованість доводів подання органу пробації, а також об`єктивно оцінити доводи засудженого щодо повідомлення ним органу пробації стосовно поважності причин його неявки для реєстрації.

Крім того, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги засудженого стосовно недотримання місцевим судом принципу презумпції невинуватості, з огляду на таке.

Презумпція невинуватості особи (Presumption of innocence) визначена ст. 62 Конституції України: особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, та є надважливим у забезпеченні права на справедливе судочинство.

Як вбачається з ЄДРСР кримінальне провадження №0000444 від 06.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за обвинуваченням ОСОБА_7 перебуває на розгляді в місцевому суді, судовий розгляд не завершений, що свідчить про безпідставне посилання місцевого суду на вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що оскільки судовий розгляд подання органу пробації здійснений судом першої інстанції без дослідження матеріалів особової справи, тобто з недотриманням вимог кримінального процесуального Закону, відповідно до ст.ст. 409, 412 КПК ухвала місцевого суду підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляду у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Оскільки діючим КПК не регулює дії апеляційного суду у разі встановлення істотних порушень вимог КПК України, які тягнуть за собою скасування ухвали суду та з урахуванням неможливості прийняття апеляційним судом остаточного рішення по суті справи, зокрема в зв`язку з відсутністю фактичного розгляду подання органу пробації по суті в суді першої інстанції (суд не дослідив матеріали особової справи засудженого) та фактичною відсутністю правової оцінки наявності підстав для скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого до місць позбавлення волі, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК .

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Під час нового розгляду місцевому суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального закону, розглянути подання пробації обов`язково з витребуванням та дослідженням особової справи засудженого та прийняти за результатами законне та обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

За наведених підстав апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 19.03.2024 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 19.05.2023 року з випробуванням засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд подання Одеського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 19.05.2023 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4