Провадження №1-кп/127/995/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.04.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 119 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2022,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001525 від 10.10.2023,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 19.09.2023 близько 20:05 год., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону торгової марки «Samsung» серії «Galaxy F6 Plus» моделі «SM-A605/FN» золотистого кольору, який знаходився на лавці, що належить ОСОБА_6 , вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №6413/23-21 від 13.10.2023 становить 1661 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1661 грн.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що 19.09.2023 він йшов по вулиці та помітив на лавці мобільний телефон і вирішив забрати його собі. Наступного дня, він пішов на роботу, телефон взяв із собою та віддав його своєму колезі. В подальшому, через два тижні йому стало відомо, що його розшукує поліція, після чого він самостійно з`явився до відділку поліції та надав показання. Також, зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, про вчинене шкодує, просив суд суворого його не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження №0001525 від 10.10.2023 (т.1 а.с. 62), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.03.2023 (т.1 а.с. 63), постанови про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 10.10.2023 (т.1 а.с. 64-66), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про накладення арешту від 12.10.2023 (т.1 а.с. 67, 68), висновку судової товарознавчої експертизи №6413/23-21 від 13.10.2023 (т.1 а.с. 69-72), суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше судимий (т.1 а.с. 75-81), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с. 85), перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому неврологічному відділенні №4, остання госпіталізація з 11.04.1996 по 26.04.1996 з діагнозом «Вегето-судинні дистонія зі схильністю до церебральних криз» (т.1 а.с. 84), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 86).

Згідно досудової доповіді обвинувачений за результатами психологічного тестування відкритий і товариський, йому властива природність і невимушеність у поведінці, уважність, доброта, м`якосердість у стосунках. Також, у поведінці проявляє стриманість, працелюбний, емоційно зрілий, реалістично налаштований. Відсутня самоізоляція у суспільстві, а також ознаки психічних та поведінкових відхилень. Крім того, у разі звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, орган з питань пробації, вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки згідно п. 4 ст. 3 ст. 76 КК України (т.1 а.с. 52-61).

Обставинами що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючої покарання обставини рецидив кримінальних правопорушень, оскільки згідно ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що попередня судимість у ОСОБА_4 була за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 КК України, який за формою вини відноситься до необережного кримінального правопорушення, тому підстави для визнання в даному випадку такої обтяжуючої обставини, як рецидив, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вину визнав, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, позитивну характеристику за місцем проживання, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та про можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки реальне відбуття покарання обвинуваченим не буде відповідати інтересам суспільства на даний час.

Початок іспитового строку обвинуваченому рахувати з дати ухвалення вироку.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи (т.1 а.с. 73), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 14.03.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 716,94 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження в кримінальному провадженні.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/31506/23 від 12.10.2023 скасувати.

Речовий доказ в кримінальному провадженні №0001525, а саме: мобільний телефон торгової марки «Samsung Plus» в корпусі золотистого кольору та в чохлі силіконовому темного синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , які передані на зберігання до камери речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1