Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000926 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Вільхівець Богуславського району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2024 року та ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2024 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2024 виправлено описку в мотивувальній частині вироку при кваліфікацій дій ОСОБА_7 і вказано, що "Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану".

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та додатково кваліфікувати дії ОСОБА_7 за кваліфікуючою ознакою "вчинене в умовах воєнного стану".

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 1 жовтня 2023 року під час дії воєнного стану вчинив крадіжку майна, яке належало ТОВ "Арсенал-Центр", із складського приміщення, розташованого за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Миколи Гоголя, 5 . Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, проте не вказав кваліфікуючу ознаку "вчинене в умовах воєнного стану", чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, вимог ч.1 ст.337 КПК України, у відповідності з якою судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а також неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

В іншій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду про внесення виправлень у вирок скасувати. Так, за змістом ст.379 КПК України суд має право виправити допущені в судовому рішенні описки або очевидні арифметичні помилки, і можливість усунення окремих недоліків судового рішення не може вважатись його зміною. Проте, мотивуючи ухвалу про внесення виправлень, суд змінив вирок, при цьому порушив принцип незмінності судового рішення та перебрав на себе повноваження суду апеляційної інстанції, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Також прокурор звертає увагу, що вирок суду був оскаржений прокурором з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке згідно з ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційні скарги і просила їх задовольнити; доводи представника потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційних скарг; доводи обвинуваченого, який поклався на розсуд суду; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що їх належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку майна, яке належить ТОВ "Арсенал-Центр", за наступних обставин.

1 жовтня 2023 року, тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 перебував на території ТОВ "Арсенал-Центр" за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Миколи Гоголя, 5, де працював без укладення трудового договору робітником та мав вільний доступ, зокрема, ключ до складського приміщення. Під час виконання роботи з покрівлі даху складського приміщення ОСОБА_7 побачив через щілини між профнастилом у сусідньому складському приміщенні задвижки чавунні "300ч6бр Ду80 Ру10" і, реалізуючи умисел на таємне викрадення майна, яке належить ТОВ "Арсенал-Центр", скористався тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у складському приміщенні, до якого мав доступ, відсунув лист профнастилу і у такий спосіб проник на територію сусіднього складського приміщення, в якому взяв вказані задвижки у кількості 5 штук загальною вартістю 14 625 гривень і виніс їх з приміщення. Після цього ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ "Арсенал-Центр" матеріальної шкоди на суму 14 625 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає, оскільки суд не вийшов за межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення.

Не оспорюється в апеляційній скарзі вид і розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, а так само рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Вказані раніше дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд вірно вказав у вироку формулу кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, тобто частину статті Особливої частини КК України. Водночас, викладаючи юридичне формулювання обвинувачення, кваліфікував дії обвинуваченого як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, і не зазначив кваліфікуючу ознаку "вчинене в умовах воєнного стану", тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, на що обґрунтовано звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі.

Крім того, згідно з ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати.

Передбачену цією статтею, а також ч.5 ст.371 КПК України можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив рішення, шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.

Опискою є механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена судом під час його письмового викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). І необхідність виправлення описки в судовому рішенні, особливо в резолютивній частині, зумовлена тим, що наявність описки може ускладнити виконання в цілому судового рішення. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, питання про виправлення описки було ініційовано судом першої інстанції після подання прокурором апеляційної скарги на вирок.

Однак, постановляючи ухвалу про виправлення описки в мотивувальній частині вироку в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, суд включив кваліфікуючу ознаку "вчинене в умовах воєнного стану", що не є опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції самостійно, а зміною вироку, і є недопустимим, оскільки такими повноваженнями наділений суд апеляційної інстанції.

Отже, змінивши у такий не передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб вирок, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є порушенням принципу правової визначеності і перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказані обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, згідно з ст.ст.408, 412, 413 КПК України є підставою для зміни вироку в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , які суд апеляційної інстанції кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, а також для скасування ухвали про внесення виправлень у вирок і задоволення апеляційних скарг прокурора.

Така зміна вироку не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого з огляду на те, що формула кваліфікації залишається такою самою, і обсяг обвинувачення не збільшується, оскільки суд кваліфікуючу ознаку "вчинене в умовах воєнного стану" не виключав і, викладаючи у вироку формулювання обвинувачення, визнане доведеним, зазначив, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку в умовах воєнного стану, однак не вказав цю кваліфікуючу ознаку в юридичному формулюванні обвинувачення при викладі правової кваліфікації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2024 року про внесення виправлень у вирок скасувати.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3