Справа № 216/3626/24
провадження 1-кп/216/519/24
УХВАЛА

іменем України

10 червня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 : адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 : адвоката ОСОБА_7 ,

захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000146 від 05.04.2024 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, працює директором ТОВ «Чапаєвськ», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345-1 КК України, -

встановив :

В провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000146 від 05.04.2024 року відносно ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345-1 КК України.

06 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» прокурором було подано клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що Криворізької центральної окружної прокуратурою підтримується публічне обвинувачення у кримінальному проваджені № 0000146 від 05.04.2024, в якому ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України, а саме - у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та ч. 1 ст. 345-1 КК України, а саме - погрози насильством щодо журналіста у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності, за наступних обставин.

05.04.2024 приблизно о 09:24 годин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Lexus LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 на проїзній частині автомобільної дороги по вул. Українській, 29 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в попутному напрямку прямо, та в результаті зазначеної дорожньо- транспортної пригоди дані транспортні засоби отримати механічні пошкодження, та зупинились на узбіччі дороги.

Відразу ж після цього, ОСОБА_9 , використовуючи факт дорожньо-транспортної пригоди, як нікчемний привід для вчинення хуліганства, підійшов до ОСОБА_6 , який стояв на ділянці проїзної частини автомобільної дороги по АДРЕСА_2 , біля водійських дверей власного автомобілю «Nissan Almera», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та, діючи із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи протиставити себе ОСОБА_6 , який є особою похилого віку та самоствердитись за рахунок застосування до нього фізичної сили, проявляючи особливу зухвалість, приблизно о 09:25 годин 05.04.2024 почергово, в швидкій послідовності, умисно завдав стоячому навпроти нього потерпілому ОСОБА_6 кулаками правої та лівої руки почергово удари в ділянку обличчя та тулубу.

Внаслідок отриманих ударів, потерпілий ОСОБА_6 впав на проїзну частину дороги та знепритомнів, а ОСОБА_9 припинив свої хуліганські дії.

Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_6 спричинені фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 581 від 09.04.2024 за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 05.04.2024 приблизно о 10:05 годин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився поблизу автомобільної мийки по АДРЕСА_2 , де поліцейські полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП займалися оформленням матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, що сталася цього ж ранку, під час зіткнення керованого ним автомобілю «Lexus LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

В цей же час, на виконання редакційного завдання за вихідним № 05.04/1 від 05.04.2024 керівника ТОВ «Онлайн-медіа «НА ЧАСІ», щодо отримання інформації про дану дорожньо-транспортну пригоду, шляхом застосування фото та відео зйомки для подальшої підготовки випуску відповідного матеріалу, на місце події прибув журналіст ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час здійснення журналістської професійної діяльності ОСОБА_4 мав прес карту журналіста ТОВ «Онлайн-медіа «НА ЧАСІ», вдягнену на видиму частину одягу.

Незважаючи на це, ОСОБА_9 , намагаючись завадити ОСОБА_4 в проведенні фотофіксації свого транспортного засобу при здійсненні ним законної професійної діяльності журналіста, будучи достовірно обізнаними про те, що ОСОБА_4 є журналістом ТОВ «Онлайн-медіа «НА ЧАСІ», підійшов до потерпілого ОСОБА_4 , не реагуючи на зауваження ОСОБА_4 та працівників поліції, умисно, в агресивній формі висловив йому погрози в застосуванні насильства у зв`язку із здійсненням цим журналістом своєї законної професійної діяльності.

24.04.2024 ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 19.06.2024.

24.05.2024 обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 направлено для розгляду до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу.

Слідчим суддею встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце до теперішнього часу.

На підставі вищевикладеного прокурор зазначає, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 , та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , а також продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу зазначили, що заперечують проти задоволення клопотання, вважає, що ризики на які посилається прокурор не доведені, а твердження прокурора надумані, обвинувачений відшкодував потерпілому ОСОБА_6 завдану шкоду, з`являється за викликами суду, всі докази на стадії досудового розслідування зібрані, отже можливим та достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважав, що для забезпечення належної поведінки обвинуваченого буде достатньо запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора та просив задовольнити, зазначив, що характер вчинення кримінального правопорушення (із застосуванням насильства) свідчить про наявність ризиків на які посилається прокурор, а застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби не є занадто обтяжливим.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, зазначив, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення у нього є об`єктивні підстави побоюватись за своє здоров`я у разі не продовження запобіжного заходу.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Разом із цим, положеннями статті 199 КПК України унормований порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України).

Дослідивши клопотання, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

3.2. Набуття статусу обвинуваченого

Запобіжні заходи на стадії судового розгляду можуть застосовуватися лише до обвинуваченого.

За змістом ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу .

Як було зазначено вище, в провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000146 від 05.04.2024 року відносно ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345-1 КК України, який згідно штампу був переданий до суду 24 травня 2024 року.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_9 набув статус обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Суд зазначає, що на даній стадії провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

На теперішній час, ОСОБА_9 набув статусу обвинуваченого, а обґрунтованість повідомленої йому підозри неодноразово перевірялась слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу на стаді досудового розслідування.

3.3. Наявність ризиків

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурор вказує на ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 може (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, (2) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

3.3.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_9 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду санкція ч. 1 ст. 345-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, ступінь соціальних зв`язків, наявність грошових заощаджень, суд приходить до висновку про існування ризику переховування від суду.

3.3.2. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані, місце мешкання свідків, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства та погрозою його застосування, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

3.3.3. Вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 визнав вказаний ризик не обґрунтованим.

Суд приходить до аналогічного висновку з урахуванням того, ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, доказів систематичної девіантної поведінки обвинуваченого суду не надано.

3.4. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про продовження дії застосованого запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, суд, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- наявність на утриманні обвинуваченого малолітніх дітей;

- за станом здоров`я ОСОБА_9 не є особою з інвалідністю, тяжкими хронічними захворюваннями не страждає;

- наявність у обвинуваченого постійного місця роботи;

- майновий стан обвинуваченого, який має офіційний дохід;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який на думку суду не є високим.

3.5. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання суду, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією обвинуваченого, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного судового розгляду, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених судом обставин, необхідним є саме домашній арешт.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на обвинуваченого обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_9 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до суду з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На теперішній час, судом не встановлено порушень з боку обвинуваченого раніше застосованого запобіжного заходу, що свідчить про його ефективність.

На переконання суду, такий запобіжний захід є достатнім та ефективним для досягнення дієвості цього провадження.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність відомостей, що вказаний запобіжний захід є занадто обтяжливим для обвинуваченого вважає за необхідне продовжити відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонити обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 314-317 КПК України, суд, -

постановив :

Застосований ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту, а саме заборони обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду продовжити строком на два місяці, тобто до 10 серпня 2024 року (включно).

Протягом часу дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на ОСОБА_9 , наступні обов`язки:

1. не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

2. повідомляти суд про зміну свого місця проживання або реєстрації;

3. не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби;

4. утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_4 , окрім як при проведенні процесуальних дій у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_9 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали суду до 10.08.2024 року включно.

Ухвалу передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 14 червня 2024 року о 15-20 год. в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1