ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4215/24
провадження № 1-кп/753/1243/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000418 від 22.02.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 28 лютого 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000418 від 22.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2024 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року призначено підготовче судове засідання на 20 березня 2024 року.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні. Крім того, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявив. Водночас звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешту у певний період доби.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового засідання підтримав думку захисника про можливість призначення справи до судового розгляду.

На питання головуючого всі учасники судового розгляду підтвердили, що не потребують додаткового часу для підготовки до судового розгляду. Щодо інших клопотань, пов`язаних із призначенням обвинувального акта до розгляду, сторони не висловились.

Кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до положень статей 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, істотних порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню цього обвинувального акта до судового розгляду судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України.

У судове засідання необхідно викликати прокурора Офісу Генерального прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Судове засідання у цьому кримінальному провадженні проводити у відкритому судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснено право на розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням колегіально у складі трьох суддів, на що останній відмовився, просив про розгляд провадження одноособово головуючим суддею.

Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Під час підготовчого судового засідання прокурор підтримав подане ним клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, просив його задовольнити, зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно, в особливо великий розмірах. Прокурор зазначив, що строк, продовжений ухвалою слідчого судді від 23.01.2024, закінчується 22.03.2024, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним прокурор просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на шістдесят днів з можливістю внесення застави. Прокурор зауважив, що інші, більш м`які, ніж тримання під вартою, запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання. Сторона захисту посилаючись на практику Європейського суду з прав людини стверджує про те, що тяжкість злочину не може бути визначальною підставою для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ризик втечі обвинуваченого не може встановлюватися лише на основі суворості можливого вироку. Захисник звертав увагу на ставленні обвинуваченого до вчинених правопорушень, адже останній добровільно передав правоохоронним органам наркотичні засоби та дав показання щодо обставин їх отримання. Просив врахувати, що ОСОБА_5 раніше не судимий, а також акцентував увагу на його способі та образі життя, військову службу, репутацію, стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню доньку, наявність постійного місця проживання у місті Києві, виключно позитивні характеристики за місцем служби. На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас вважав доцільним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, який буде домірним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника, щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти заперечував з підстав викладених захисником.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши заявлені клопотання та долучені до них матеріали, а також заперечення на них, дійшов таких висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, зокрема підготовчого провадження, метою якого відповідно до глави 27 КПК України є вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду цього клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати (але не в тому обсязі, як про це стверджує сторона обвинувачення), та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , а саме вчинення кримінальних правопорушень, покарання за які передбачане у виді реального позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, (може бути призначене за злочини передбачені ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України, у вчиненні яких він обвинувачується), тож суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу під час досудового розслідування та на час розгляду цього клопотання не припинив існувати.

Означені покарання в разі визнання ОСОБА_5 винуватим в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду.

Незважаючи на заперечення сторони захисту, суд переконаний, що співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Водночас, суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки зловживання процесуальними правами виражене у неявці для проведення слідчих дій не може бути реалізоване з огляду на стадію криміналнього провадження.

У той же час, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення суд вважає доведеним, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, останній наразі не працевлаштований, отже відсутні будь-які джерела доходу, що може спонукати його вчинення нових злочинів з метою забезпечення умов для свого існування.

Незважаючи на той факт, що обвинувачений раніше не судимий, суд вважає, що ризик вчинення кримінального правопорушення не припинив існувати та зумовлює необхідність у обранні запобіжного заходу.

Отже, враховуючи надані матеріали, суд встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд дійшов до висновку про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

Сторона захисту просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Водночас суд зауважує, що домашній арешт, хоч і полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, проте в обставинах цього кримінального провадження не буде досить дієвим.

Суд взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, учасник бойових дій, брав безпосередню участь у заходах забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ, позитивно характеризується за місцем служби, має неповнолітню доньку та мати похилого віку.

Проте розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням наведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає, що обставини, які враховувались під час досудового розслідування в ході обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 після направлення обвинувального акта не суду не змінилися, і підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відсутні.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наведених обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , захисником не надано та судом на теперішній час не встановлено.

Тож на переконання суду запобігти існуючим ризикам неможливо шляхом застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Щодо визначення розміру застави

Визначаючись із тим, чи слід визначити обвинуваченому розмір застави, як альтернативу триманню під вартою, суд виходить із такого.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

Як вже зазначалось, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів.

Щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину розмір застави визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що розмір застави, яку слід визначити ОСОБА_5 має у повній мірі гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі встановлених в ході розгляду клопотання обставин, суд враховує характер та тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_5 .

Виходячи з вимог статтей 178, 182 КПК України, з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 складає 3 028,00 гривні, суд вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі (мінімальному з можливих) 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Внесення застави в такому розмірі суд вважає достатнім для гарантування належної поведінки обвинуваченого і виконання ним процесуальних обов`язків, та судом не встановлено обставин щодо непомірності її розміру для обвинуваченого.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України

Положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що в ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У випадку внесення застави такі обов`язки покладаються на обвинуваченого строком на два місяці (ч. 7 ст. 194 КПК України).

У зв`язку із застосуванням до ОСОБА_5 запобіжного заходу та встановленням ризиків кримінального провадження таких як переховування від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із м. Києва без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Такі обов`язки за своїм характером не є занадто обтяжливими для ОСОБА_5 .

Розглядаючи зазначені клопотання, суд надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

З огляду на викладене та керуючись статтями, 314-316, 177, 182, 183, КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000418 від 22.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України, на 16 годину 15 хвилин 20 березня 2024 року.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження прокурора Офісу Генерального прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів в умовах ДУ "Київський слідчий ізолятор", тобто до 18 травня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатній для виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_5 з-під варти та зобов`язати його з`являтися за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися із міста Києва без дозволу суду.

Роз`яснити ОСОБА_5 та заставодавцям, що у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Ухвала підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали в частині обрання запобіжного заходу.

Суддя ОСОБА_1