Справа № 184/1502/23
Провадження № 1-кп/0182/269/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2024 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Нікополі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2021 за № 0000062 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Орджонікідзе (Покров) Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , із освітою 9 класів, студента першого курсу Запорізького коледжу, не одружений, судимості не має,

щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4

(в режимі ВКЗ з Орджонікідзевським міським судом)

особи, стосовно якої

розглядається клопотання ОСОБА_3

(в режимі ВКЗ з Орджонікідзевським міським судом)

законного представника н/л ОСОБА_5

(в режимі ВКЗ з Орджонікідзевським міським судом)

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

(в режимі ВКЗ з Орджонікідзевським міським судом)

законного представника м/л ОСОБА_8

(в режимі ВКЗ з Орджонікідзевським міським судом),

Формулювання суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України

ОСОБА_3 , будучи особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, 10 березня 2021 року близько 11:30 год. знаходився на порозі Комунального закладу «Шолоховська середня загальноосвітня школа Покровської міської ради Дніпропетровської області» (далі по тексту КЗ «Шолоховська СЗШ»), розташованої по АДРЕСА_1 , де у нього виник конфлікт з учнем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Маючи намір налякати ОСОБА_7 , малолітній ОСОБА_3 обхватив його руками за шию і плечі та поштовхав на край порога до сходів. Перебуваючи біля сходів, на висоті над рівнем землі, ОСОБА_3 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг їх передбачити, продовжив штовхати ОСОБА_7 на сходи. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 не утримали рівновагу та ОСОБА_7 впав на землю, а ОСОБА_3 впав зверху на ногу ОСОБА_7 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки в нижній третині, які, згідно висновку судово-медичного експерта № 604 від 13.10.2021, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Малолітній ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Прокурор Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді застереження, посилаючись на те, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні, підтримуючи своє клопотання зазначив, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння і це підтверджено належними і допустимими доказами, однак враховуючи те, що малолітній не є суб`єктом злочину, просив застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.

Малолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника ОСОБА_8 та педагога ОСОБА_9 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суду пояснив, що з ОСОБА_3 раніше не спілкувався. У той день у березні 2021 року, а це був навчальний день, він знаходився у приміщенні КЗ «Шолоховська СЗШ». Якраз була перерва. На порозі школи вони з однокласником бігали, гралися. Він дійсно забрав у однокласника шапку. До нього підійшов ОСОБА_3 і забрав у нього шапку однокласника. Перед цим зауваження він не робив, він ОСОБА_3 грубо не відповідав. Потім ОСОБА_3 поклав руку йому на шию і почав штовхати в бік східців. Східців 3 вони спустилися, а потім він упав на землю. Упав на живіт, обличчям вниз. Що робив у цей час ОСОБА_3 він не бачив. Відчув сильний біль у нозі в побачив, що на його нозі лежить ОСОБА_3 . Останній упав на ногу, після цього він відчув сильний біль у нозі. Після того, що сталося, ОСОБА_3 встав і пішов. До нього підійшли його однокласники. Потім вийшов лікар і черговий, які і викликали швидку медичну допомогу, яка відвезла його до лікарні. У лікарні сказали, що стався перелом ноги. Зараз нога також іноді болить. Вони з ОСОБА_3 зараз не спілкуються.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Суду пояснила, що неповнолітнього ОСОБА_3 не знала. Матір його знала. До неї зателефонувала вчителька і сказала, щоб вона приїхала до школи. Це було близько 11:30 год. Вона відразу ж приїхала до школи. Там вже була швидка медична допомога. Вони з сином поїхали до лікарні. Лікування тривало 3 місяці. Нога у сина була у гіпсі. Претензій вона до неповнолітнього ОСОБА_3 і його батьків не має, так як вони все вирішили мирним шляхом. Нога у сина зажила, все добре.

Особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Суду пояснив, що факт вчинення ним суспільно небезпечного діяння визнає. Все сталося на великій перерві у березні 2021 року. Він вийшов на вулицю, до вихідних дверей школи. Там балувалися два учні з молодших класів. Почав їх рознімати, хоча вони просто балувалися. Зняв шапку з ОСОБА_7 , чи знімав той шапку з когось, не пам`ятає. Вже не пам`ятає, чи відповідали йому хлопці грубо. Він поклав руку на праве плече і повів ОСОБА_7 до сходів. Хотів просто спуститися сходами. Але вони не втримали рівновагу і впали. Він навіть не подумав, що ОСОБА_7 може впасти. ОСОБА_7 упав перший на землю на живіт. Він упав на ОСОБА_7 , а саме на його праву ногу. ОСОБА_7 почав плакати, але тоді він навіть не подумав, що все може бути так серйозно, тому піднявся і пішов з місця. Він не хотів цього робити, у вчиненому розкаюється. Шкодує, що все так сталося.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, з видом примусових заходів до неповнолітнього погодився. Він з сином не живе, у нього інша сім`я. Син живе з матір`ю.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просив застосувати до його підзахисного примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Досліджені в судовому засіданні докази

Письмові докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000062, які були досліджені у судовому засіданні, достовірність, допустимість та законність яких не оспорювалася сторонами судового провадження:

- витяг з ЄРДР від 30.04.2021 № 0000062, згідно якого 29.04.2021 о 14:48 год. до ВП № 2 Нікопольського РУП надійшла заява від ОСОБА_8 про те, що 10.03.2021 приблизно об 11:30 год. на території КЗ «Шолоховська СЗШ» невідома особа спричинила її малолітньому сину ОСОБА_7 , 2011 року народження, тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. (а.п. 1);

- висновок експерта № 604 від 13.10.2021, згідно якого: виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді - закритого перелому правої великогомілкової кістки в нижній третині - відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії травмуючою сили на область нижньої третини правої гомілки. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. (а.п. 53);

- акт № 1/21 від 17.03.2021 про нещасний випадок, що стався з вихованцем, учнем, студентом, курсантом, слухачем, аспірантом навчального закладу, затвердженого директором КЗ «Шолоховська СЗШ», згідно висновку якого: Під час сварки між учнем 3-го класу ОСОБА_10 та учнем 7-го класу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спіткнувшись на останній сходинці падаючи потягнув за собою ОСОБА_3 , який впав на ОСОБА_13 завдавши йому тілесні пошкодження, а саме закритий перелом заднього краю правої великогомілкової кістки. Перебіг хвороби - середній ступінь тяжкості. Лікування та одужання дитини триває. (а.п. 119-122).

Оцінка доказів судом

Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього /ч. 2 ст. 484 КПК України/.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Вислухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що суспільно небезпечне діяння мало місце, причетність, на той час малолітнього ОСОБА_3 до скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діянь, передбачених Особливою частиною КК України, доведено «поза розумним сумнівом».

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 157), а отже на момент скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, йому виповнилося 13 років.

Кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. /ч. 1 ст. 22 КК України/.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ст. 128 КК України настає лише з шістнадцяти років, а отже ОСОБА_3 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 128 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

У п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» вказано, що застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України), яке є одним із найм`якіших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 суд враховує характер скоєного малолітнім ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину (ст. 128 КК України).

Дані про його особу. Так, на момент скоєння суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_3 досяг тринадцятирічного віку (а.п. 157).

Суд також враховує, що ОСОБА_3 на момент скоєння суспільно небезпечного діяння до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п. 161). Навчався у Комунальному закладі «Шолоховська СЗШ», за місцем навчання зарекомендував себе як старанний учень. Володіє учбовим матеріалом на середньому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю. Не виявляє зацікавленості до навчання. На уроках не уважний. До школи ходить охайний. Має все належне приладдя для навчання. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Активної участі в житті класу та школи не приймає. Веселий, товариський, врівноважений, самостійний, піддається чужому впливу. Правила поведінки виконує не завжди. Має авторитет серед товаришів, багато друзів. Батьки приділяють належну увагу вихованню сина. (а.п. 19).

Має постійне місце проживання. Виховується матір`ю та батьком, які спільно не проживають.

ОСОБА_3 створені задовільні умови для проживання. Сім`я мешкає у будинку, що містить 4 кімнати, вікна у будинку металопластикові, опалення газове, світло, газ є. У дитини окрема кімната, в будинку прибрано, зроблено сучасний ремонт. Проживає ОСОБА_3 разом з матір`ю, вітчимом та братом. (а.п. 164).

ОСОБА_3 на обліку у лікарів: фтизіатра, нарколога не перебуває. (а.п. 170).

Претензій матеріального характеру потерпілий та його законний представник не мають.

При вирішенні питання про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, суд також враховує приписи ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до яких, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього (малолітнього), керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.

З огляду на зазначене вище, враховуючи критичне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, суд приходить до висновку про можливість застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусової міри виховного характеру у виді застереження, шляхом роз`яснення неповнолітньому наслідків його дій шкоди, завданої охоронюваним законом правам осіб, інтересам суспільства, оголошенням неповнолітньому осуду за ці дії.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно ОСОБА_3 , у даному кримінальному провадженні, запобіжний захід не застосовувався

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 498-501 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2021 за № 0000062 стосовно ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження, шляхом роз`яснення неповнолітньому наслідків його дій шкоди, завданої охоронюваним законом правам осіб, інтересам суспільства, оголошенням неповнолітньому осуду за ці дії.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту її проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1