Справа № 158/1842/23
Провадження № 1-кп/0158/15/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000461, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 15 травня 2023 року близько 07 години 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «RЕNAULT МASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Н-22 сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне» зі сторони м. Луцьк Волинської області в напрямку м. Рівне Рівненської області, поблизу будинку №78 по вул. Незалежності в с. Дерно Луцького району Волинської області, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3., яку перетинати заборонено, виїхав на зустрічну смугу руху, далі на посадковий майданчик автобуса, що рухається за встановленим маршрутом, де допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля на ОСОБА_12 , який знаходився на посадковому майданчику автобуса з велосипедом в руках і був повернутий право-боковою поверхнею до автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку експерта отримав наступні тілесні ушкодження: закрита хребетно-спинномозкова травма, розрив між хребцевими ділянками в грудному відділі хребта з повним розривом спинного мозку; дифузно-обмежений крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови; закрита травма грудної клітки: злами ребер з обох сторін із розривами пристінкової плеври в ділянках переломів ребер, крововиливи із розривами коренів легень, гематоракс (кров у грудній порожнині), крововиливи в середостіння; розрив розшаровуючої аневризми, висхідної частини грудного відділу аорти в місці звиразкування атеросклеротичної бляшки, гемоперікард наявність в навколосерцевій сумці 300 мілілітрів кубічних згортків крові, тампонада серця кров`ю; закрита тупа травма живота: травматичні черезкапсулярні розриви печінки, селезінки, гемоперитонеум (кров у черевній порожнині), крововилив навколо правої нирки; закритий злам правої ключиці; садна тіла, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілого.

Причиною смерті ОСОБА_12 є закрита хребетно-спинномозкова травма, що супроводжувалась зламом хребта та повним розривом спинного мозку, що призвело до розвитку травматичного шоку, який і є безпосередньою причиною смерті.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_8 п. 2.3б, п. 10.1, п. 11.2, параграфу 1 розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (з наступними змінами та доповненнями), а саме:

- п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 11.2 - на дорогах, які мають дві або більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом;

- параграфу 1 розділу 34 - лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що вранці 15 травня 2023 року вранці їхав по дорозі Н-22 у напрямку м. Рівне. Поруч з ним в автомобілі був ОСОБА_13 . У с. Дерно він перетнув подвійну смугу та виїхав на зустрічну смугу руху, де збив чоловіка, який стояв на зупинці. Внаслідок травм цей чоловік загинув. Також зазначив, що коли він рухався автомобілем у певний момент світило сильно сонце, він закривав козирок і на якусь мить він «відключився». Потім, почувши удар, він загальмував. Вискочив з машини, запитав у людей де чоловік та побіг до нього. Чоловік лежав у рову та був ще живий. Він був біля чоловіка до приїзду медичної допомоги. Крім того, зазначив, що при в`їзді в с. Дерно його швидкість була близько 60 км/год і він почав пригальмовувати. Яка конкретна швидкість була перед ДТП сказати не може, бо далі він не дивився на спідометр. У вчиненому щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілих.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 , яка є дружиною померлого, у судовому засіданні показала, що у день події вранці до неї зателефонувала сусідка та повідомила, що її чоловіка збила машина. Коли вона прибігла на місце події, то її чоловіка вже виймали із канави, обвинувачений був біля нього та гладив його по голові. Відразу ж приїхала швидка, коли його занесли у швидку, він вже помер. Щодо міри покарання поклалася на розсуд суду. Разом з тим, у судових дебатах просила призначити обвинуваченому реальну міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 , який є сином померлого, у судовому засіданні показав, що 15 травня приблизно о 07 год. 20 хв. до нього зателефонувала мати та повідомила, що батька на дорозі збив автомобіль. Через 2-3 хв. знову зателефонувала мати та повідомила, що батько помер. Коли він приїхав на місце ДТП у с. Дерно, то побачив, що біля автобусної зупинки стоїть автомобіль марки «RЕNAULT», у якого побита ліва сторона. Його батько був у автомобілі швидкої медичної допомоги. Коли він підійшов до водія автомобіля, щоб дізнатися що сталося, останній йому нічого не відповів, тільки хитав головою. Вказав, що обвинувачений приїжджав до нього, попросив вибачення та пропонував матеріальну допомогу. Претензій до обвинуваченого він не має. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду. Разом з тим, у судових дебатах просив призначити обвинуваченому реальну міру покарання.

Потерпіла Лем ОСОБА_14 , яка є дочкою померлого, в судовому засіданні показала, що близько 08 год. 15 травня до неї зателефонувала мати та повідомила, що інкасаторський автомобіль збив її батька на смерть. Коли мати прибігла до нього, то він був, ще живий, але через декілька хвилин помер. На місці події вона не була. Щодо міри покарання поклалася на розсуд суду. Разом з тим, у судових дебатах просила призначити обвинуваченому реальну міру покарання.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що у день події вона перебувала на зупинці. ОСОБА_16 стояв на велосипеді на дорозі біля тротуару недалеко від зупинки. Десь о 07 год. 18 хв. почула сильний удар, скрегіт та звук гальм. Коли вона повернула голову, то побачила, що велосипед лежить в стороні, а ОСОБА_17 - у канаві. Водій зупинив автомобіль за зупинкою, вискочив з авто та побіг до загиблого. Крім того, підтвердила, що з її участю було проведено слідчий експеримент щодо обставин події. Із протоколом слідчого експерименту вона знайомилась, перечитувала його, всі дані у ньому зазначено правильно.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що у день події приблизно о 07 год. 20 хв. він перебував на зупинці. Загиблий стояв біля зупинки, спершись на велосипед. Він почув удар, обернувся і побачив, що велосипед лежить у стороні, а потерпілий у канаві. Водій автомобіля одразу вискочив з автомобіля та побіг до потерпілого. Він викликав швидку медичну допомогу. Після удару автомобіль проїхав десь 10 метрів та зупинився.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показала, що 15 травня 2023 року десь о 7 год. 10 хв. вона перебувала на зупинці та почула удар, потім інкасаторський автомобіль проїхав повз зупинку біля тротуару та зупинився. Водій вийшов з автомобіля та побіг до потерпілого, який лежав у канаві.

Свідок ОСОБА_13 , який працює старшим інкасатором у ПАТ «Акорд Банк», у судовому засіданні показав, що 15 травня він разом з обвинуваченим виїжджав на маршрут для виконання завдань з інкасації. Після в`їзду у с. Дерно він почав дивитися у робочому телефоні план маршруту і відчув як автомобіль повело вліво, а потім відчув удар. Після цього автомобіль зупинився за зупинкою, обвинувачений вибіг з машини і побіг у сторону удару. Причину удару він не бачив. Лише коли вийшов з автомобіля, то побачив, що це був наїзд на людину. Після ДТП обвинувачений перебував у стані потрясіння та не міг пояснити як все відбулось.

Свідок ОСОБА_20 , яка працює керівником відділення ПАТ «Акорд Банк» у м. Луцьку, у судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 працював у ПАТ «Акорд Банк» водієм-інкасатором. 15 травня до неї зателефонував інкасатор ОСОБА_13 та повідомив, що трапилося ДТП та постраждала людина. Також зазначила, що автомобіль належить «Укргазбанку», а ПАТ «Акорд Банк» його орендує. ОСОБА_8 після ДТП був у пригніченому стані, не міг пояснити як все відбулось. Крім того, зазначила, що автомобіль обладнаний GPS трекером, відомості щодо швидкості руху транспортного засобу наявні у головному офісі ПАТ «Акорд Банк» в м. Києві.

Свідок Завіруха ОСОБА_21 , який працює начальником інкасації у ПАТ «Акорд Банк», у судовому засіданні показав, що у день події до нього зателефонував черговий та повідомив, що трапилась дорожньо-транспортна пригода. Він повідомив керівництво банку про подію. На місці події він не був. Після ДТП обвинувачений перебував у пригніченому, стресовому стані та не міг пояснити як все відбулось.

Також винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення крім показань свідків, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Так, із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 травня 2023 року, схеми місця ДТП та ілюстративних таблиць до нього слідує, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка автодороги сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне», що у АДРЕСА_3 . Проїзна частина горизонтальна ділянка, пряма в плані; вид покриття асфальтобетон, покриття сухе, чисте; проїзна частина для двох напрямків; дві смуги для руху в напрямку огляду, дві смуги для руху назустріч. На проїзній частині нанесено осьову лінію №1.3 (подвійна суцільна), крайові №1.1. (біла суцільна лінія), між смугами в одному напрямку №1.5 (біла переривчаста лінія). На місці дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано розташування дрібного осипу скла та лакофарбованого покриття білого кольору, взуття потерпілого в заїзній кишені; розташування велосипеда потерпілого та уламків пластмаси автомобіля (корпусу лівого дзеркала заднього виду) за межами проїзної частини дороги на зупинці громадського транспорту (підвищенні); розташування ковпака переднього лівого колеса, осипу пластмаси та дзеркала заднього виду в заїзній кишені; початок та розташування сліду гальмування лівих коліс автомобіля; розташування автомобіля марки «RЕNAULT МASTER» д.н.з. НОМЕР_1 після наїзду на пішохода; пошкодження передньої лівої фари та деформацію лівого крила автомобіля (т.2, а.с.1-13).

Відповідно до висновку експерта №225 від 29 травня 2023 року (судово-медична експертиза трупа) на тілі потерпілого ОСОБА_12 виявлені численні тілесні ушкодження, зокрема закрита хребетно-спинномозкова травма, розрив між хребцевими ділянками в грудному відділі хребта з повним розривом спинного мозку; закрита травма грудної клітки: злами ребер з обох сторін, крововиливи; закрита тупа травма живота: травматичні черезкапсулярні розриви печінки, селезінки; закритий злам правої ключиці; садна тіла. Комплекс виявлених тілесних ушкоджень міг виникнути внаслідок контакту (удару) та різкого струсу тіла потерпілого із виступаючими до переду частинами (деталями) автомобіля коли потерпілий перебував у вертикальному положенні, або близькому до такого, право-боковою поверхнею тіла з послідуючим відкиданням на дорожнє покриття і ударі об нього. Дані ушкодження виникли в швидкій послідовності одне за одним. Комплекс даних тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_12 є закрита хребетно-спинномозкова травма, що супроводжувалась зламом хребта та повним розривом спинного мозку, що призвело до розвитку травматичного шоку, який і є безпосередньою причиною смерті (т.2, а.с.18-22).

Згідно із висновком експерта №СЕ-19/103-23/5232-ІТ від 26 травня 2023 року (судова інженерно-транспортна експертиза) гальмова система, ходова частина та система рульового керування автомобіля марки «RЕNAULT МASTER» д.н.з. НОМЕР_1 на момент експертного огляду знаходились у працездатному стані (т.2, а.с.24-30).

Відповідно до протоколу огляду речового доказу від 16 травня 2023 року з фототаблицею, слідчим проведено огляд автомобіля марки «RЕNAULT МASTER» д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого було виявлено наступні пошкодження: розбита пластмаса в передній лівій фарі автомобіля; деформоване переднє ліве крило автомобіля; на передньому лівому крилі наявні нашарування речовини чорного кольору; на передньому лівому крилі автомобіля наявні подряпини (в місці подряпин є відшарування фарби); на передньому бампері з лівої сторони наявні подряпини; в місці кріплення відсутнє ліве дзеркало заднього виду (т.2, а.с.31-37).

Згідно із протоколом огляду речового доказу від 30 травня 2023 року з фототаблицею слідчим проведено огляд велосипеда марки «Arabella», під час якого було виявлено наступні пошкодження: деформований обід металевий переднього колеса велосипеда (деформуюче зусилля з права на ліво); деформоване кермо велосипеда; деформована та пошкоджена права педаль (відламана частина металу, наявні подряпини); відламаний пластиковий захист ланцюга з правої сторони велосипеда (т.2, а.с.38-47).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 30 травня 2023 року, схеми та фототаблиць до нього, який проведено на зупинці громадського транспорту поблизу будинку АДРЕСА_3 за участю свідка ОСОБА_15 , під час слідчого експерименту остання показала, що 15 травня 2023 року близько 07 год. 15 хв. вона стояла на підвищені зупинки. В цей час недалеко від неї знаходився ОСОБА_12 , який тримав велосипед в руках. ОСОБА_12 стояв біля бордюрного каміння, який відділяє заїзну кишеню (посадковий майданчик автобуса) біля зупинки громадського транспорту та підвищення зупинки. Свідок стояла повернута обличчям в сторону м. Рівне та побачила, що повз підвищення зупинки громадського транспорту на посадковому майданчику автобуса проїхав автомобіль (бус білого кольору) в напрямку до м. Рівне і зупинився за зупинкою. Під час руху автомобіля від нього відлітали частини пластмаси. Коли вона повернула голову в напрямку м. Луцьк то побачила, що ОСОБА_12 на місці вже не було, він лежав у канаві, а велосипед на землі. Пізніше свідок показала місце на зупинці, де вона стояла, а також розташування ОСОБА_12 з велосипедом (т.2, а.с.48-55).

Згідно із витягом з проекту організації дорожнього руху автодороги Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне на ділянці км 117+550 км 121+500, розробленого у 2005 році Волинським ВКП ДП «Укрдіпродор» ділянка вказаної дороги відноситься до ІІ технічної категорії, ширина проїзної частини 7,5 м, ширина лівої та правої смуги руху по 3,75 м кожна, ширина узбіччя по 3,75 м кожне, з них 0,5 м ширина укріпленого узбіччя. Допустима швидкість руху транспортних засобів на даній ділянці автодороги (в межах населених пунктів) регулюється Правилами дорожнього руху 50 км/год (т.2, а.с.56-65).

Відповідно до акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №231 від 15 травня 2023 року та результатів токсикологічного дослідження №1213 від 15 травня 2023 року у крові ОСОБА_8 не виявлено етанолу; заключний діагноз - тверезий (т.2, а.с.83-84).

Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, є узгодженими між собою та не викликають у суду сумнівів, а відтак суд кладе їх в основу обвинувального вироку та вважає доведеним те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть іншій людині.

Водночас, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_8 вказівку на порушення ним Правил дорожнього руху, які не перебувають у причинному зв`язку із самою подією ДТП з огляду на фактичні обставини останнього в межах висунутого обвинувачення, а саме: п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.; п. 12.9 б) - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил, оскільки під час судового розгляду не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами факт перевищення обвинуваченим дозволеної швидкості руху транспортного засобу на момент вчинення ДТП.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Водночас твердження прокурора та представника потерпілих про те, що у обвинуваченого відсутня така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття суд вважає безпідставними, оскільки під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, розповів про всі обставини події, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, попросив пробачення у потерпілих та продемонстрував готовність понести призначене судом покарання.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вищезазначені обставини, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, на обліках в психіатра та в нарколога не перебуває, його ставлення до вчиненого діяння, суд вважає за необхідне призначити основне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у мінімальному розмірі, визначеному санкцією даної статті.

Водночас, з огляду на конкретні обставини справи, зокрема і те, що наслідком вчинення злочину є невідворотна обставина смерть особи, враховуючи позицію потерпілих щодо міри покарання, відсутні підстави для застосування положень ст. 69 та ст. 75 КК України.

Крім того, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд дійшов висновку про необхідність застосування даного покарання, враховуючи те, що обвинувачений порушив Правила дорожнього руху, які спричинили смерть людини.

На думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Акорд Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Цивільний позов обґрунтований тим, що обвинувачений на момент вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ПАТ «Акорд Банк» під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Неправомірні злочинні дії ОСОБА_8 призвели до смерті батька та чоловіка потерпілих, через що позивачі зазнали і надалі продовжують зазнавати моральних страждань у зв`язку із загибеллю близької людини. Моральна шкода, яка завдана потерпілим в даному випадку виразилась у формі душевних страждань і переживань з приводу смерті їх батька та чоловіка, у довічній втраті рідної людини, порушені їх особистого та сімейного благополуччя, життєвих цінностей та родинних зв`язків з батьком та чоловіком, внаслідок чого позивачі відчувають негативні почуття горя, відчаю та зниження життєвого оптимізму. Потерпілі вказали, що станом на теперішній час не отримали ніякого відшкодування зі сторони відповідача. Враховуючи вищевикладене, потерпілі просили стягнути з ПАТ «Акорд Банк» на їхню користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн. кожному. Крім того, позивачі просили стягнути з ПАТ «Акорд Банк» витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги.

У відзиві на позовну заяву представник ПАТ «Акорд Банк» позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Вказав, що за рахунок коштів відповідача ОСОБА_8 було здійснено перекази коштів у сумі 29 999 грн. та 1572,80 грн. для виплати родичам потерпілого в ДТП, які він перераховував на банківську картку ОСОБА_4 . Крім того, зазначений позивачами розмір моральної шкоди є необґрунтованим та не підтверджується жодними доказами, які могли б підтвердити їхній психологічний та моральний стан. Позивачами при визначені заподіяної моральної шкоди не було проведено експертизи, за висновком якої міг би підтвердитись психологічний стан осіб, наявність чи відсутність у них переживань, страждань, особливостей сприяння певної події та розміру відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, на момент смерті ОСОБА_12 , позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на його утриманні не перебували, він не був їх годувальником. Крім того, позивачами не було взято до уваги, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_8 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був застрахований на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №02/22-ОСВЦ/Ц1 від 25.07.2022. Даний договір було укладено між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та ПАТ «КБ «Акорд Банк». Відтак, позивачам необхідно було залучити до участі у справі у якості відповідачів страхову компанію, а також обвинуваченого, дії якого стали причиною загибелі потерпілого. Крім того, зазначив, що сума витрат, пов`язаних з виконанням роботи адвоката, у розмірі 20 000 грн. не відповідає складності відповідної роботи, її обсягу та часу, витраченому на неї.

У письмових поясненнях представник третьої особи (ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування») зазначив, що ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» здійснило виплати страхового відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_12 у таких розмірах: ОСОБА_5 у розмірі 41 125,00 грн. (1/3 частка відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та витрати на поховання); ОСОБА_4 у розмірі 26 800 грн. (1/3 частка відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та ОСОБА_6 у розмірі 26 800 грн. (1/3 частка відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Потерпілі та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник цивільного відповідача у судовому засідання просив відмовити у задоволенні цивільного позову.

Частиною 2 ст. 127 КПК України встановлено, що шкода, завдана злочином, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливо-сті їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливос-ті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу мі-сцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завда-но каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії дже-рела підвищеної небезпеки.

Частина ч. 1 ст. 1172 ЦК України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Судом встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений перебував у трудових відносинах з ПАТ «Акорд Банк», а саме на посаді інкасатора-водія.

Транспортний засіб, яким керував обвинувачений на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування», що підтверджується генеральним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №02/22-ОСЦВ/Ц1, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №213646122 (т.1, а.с.114-123).

Крім того, судом встановлено, що ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» здійснило виплати страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_12 потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в розмірі 26 800 грн. кожному, що підтверджується платіжними дорученнями від 05 липня 2023 року №33341143, від 07 липня 2023 року №33903576, від 10 липня 2023 року №34128292 (т.1, а.с.160, 161, 163), тобто в розмірах, визначеними відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд вважає обґрунтованими доводи потерпілих про те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , які полягали у порушенні Правил дорожнього руху, що призвели до смерті потерпілого, їм заподіяно моральну шкоду порушенням звичайного порядку їхнього життя; наслідки для останніх є незворотними, а саме смерть батька та чоловіка, внаслідок чого вони відчувають негативні почуття горя, відчаю та зниження життєвого оптимізму.

Суд також враховує, що втрата найвищої соціальної цінності, передбаченої Конституцією України, не може вимірюватись в жодному грошовому еквівалентні.

Разом з тим, вирішуючи питання в частині позову про відшкодування моральної шкоди, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палата Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесли потерпілі, їх тривалість, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає розумним, виваженим та справедливим визначити потерпілим суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000 грн. кожному.

При цьому визначаючи суму відшкодування, яка підлягає стягненню з ПАТ «Акорд Банк» на користь потерпілих, суд також враховує виплачені потерпілим ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» суми страхового відшкодування.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів та вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Акорд Банк» на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 223 200 грн. (250 000 грн. 26800 грн.) кожному.

Щодо стягнення з ПАТ «Акорд Банк» витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду: 1) договір про надання правничої допомоги від 31 травня 2023 року, в якому зафіксований розмір оплати в розмірі 20 000 грн.; 2) квитанцію до прибуткового касового ордеру від 31 травня 2023 року про оплату послуг з надання професійної правничої допомоги в розмірі 20 000 грн.; 3) акт приймання наданих послуг (т.2, а.с.146-148).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачами професійної правничої допомоги адвоката, а відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Судові витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи, в розмірі 2868 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2023 року, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статями 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 223 200 (двісті двадцять три тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 223 200 (двісті двадцять три тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 223 200 (двісті двадцять три тисячі двісті) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу у розмірі 6666 (шість тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок кожному.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи, у розмірі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2023 року, скасувати.

Речові докази:

- автомобіль «RЕNAULT МASTER» д.н.з. НОМЕР_1 (спеціалізований інкасаторський), білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який перебуває на території майданчика тимчасового тримання автомототранспорту ГУНП у Волинській області - повернути володільцю Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Акордбанк»;

- дорожній велосипед «Arabella», сірого кольору, який перебуває на території майданчика тимчасового тримання автомототранспорту ГУНП у Волинській області - повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1