Справа № 953/2253/21
н/п 1-в/953/142/24
"03" червня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Розстрочено ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч ) грн. рівними частинами на строк дванадцять місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 67 копійок щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили. Роз`яснено ОСОБА_4 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами вона зобов`язана сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу вона має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Згідно з ч.4 статті 26 КВК України у разі несплати чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та в задоволенні клопотання просив відмовити.

Засуджена в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомила.

Представник Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 539 ч.4 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

У ч. 1 ст. 80 КК України зазначено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі.

Орган пробації вказує на те, що з дня набрання вироку законної сили пройшло більше двох років, а тому є підстави для звільнення засудженої від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Частиною 1 статті 26 КВК України встановлено, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КВК України, у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 26 КВК України у разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням кримінально-виконавчої інспекції замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Вирішуючи питання про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, суд позбавлений можливості встановити саме факт ігнорування виконання відповідного вироку засудженою ОСОБА_4 , оскільки до матеріалів подання не долучено підтвердження щодо отримання нею копії даного вироку та доказів щодо ухилення від його виконання, враховуючи те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України розглянуто за правилами спрощеного судового провадження без виклику учасників кримінального процесу.

Як вбачається з подання, органом пробації направлялись повідомлення на адресу ОСОБА_4 про необхідність сплати штрафу, разом з цим, підтвердження про отримання засудженою вказаного повідомлення матеріали справи не містять.

При вирішенні питання про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку стосовно засудженої ОСОБА_4 суд враховує, що представник органу пробації в клопотанні не навів жодних доказів про факт ухилення засудженої від покарання у виді штрафу, не встановив підстав та причин несплати штрафу останньою.

Відповідно до наявної в матеріалах особової справи (а.с. 92) довідки складеною начальником Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Х/о ОСОБА_3 , було

здійснено вихід за місцем проживання засудженою, та в ході спілкування з сусідкою встановлено, що засуджена разом з сином виїхала за межі України, а саме до Німеччини, та не поверталась.

З огляду на те, що засуджена ОСОБА_4 у судові засідання не прибула, її місце перебування встановлене за межами України, тому суд позбавлений можливості об`єктивно встановити всі фактичні обставини справи за її відсутності, зокрема, причини несплати нею штрафу, перевірити її матеріальне становище, а тому задоволення подання при таких обставинах може призвести до порушення прав засудженої, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.ст.537 ч.9, 539 ч.4 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя - ОСОБА_5