Справа № 357/2110/20
У Х В А Л А

20.03.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Біла Церква, Київської області клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 03.02.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000013 внесеному 03.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які умотивовані тим, що наявні передумови, визначені ст. ст. 189, 335 КПК України, для здійснення таких дій, так як обвинувачений ухиляється від суду, обов`язки регламентовані ст. 42 наведеного Кодексу не виконує.

Позиція сторін

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що з боку обвинуваченого ОСОБА_4 вбачаються ризики, передбачені п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим просив надати дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу, надавши суду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також оголосити ОСОБА_4 у розшук, а провадження по справі зупинити до розшуку останнього.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, усвідомлення чого може спонукати обвинуваченого переховуватися від органів суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ухвалою суду ОСОБА_4 вже був оголошений в розшук у зв`язку з переховуванням від органів суду, та після встановленням місцезнаходження останнього, кримінальне провадження було відновлене, однак ОСОБА_4 до суду не з`явився, у зв`язку з чим до нього ухвалою суду двічі застосовувалися приводи, які не виконані у зв`язку з тим, що встановити місцезнаходження розшукуваного не вдалося, місце проживання також працівниками поліції не встановлено.

Таким чином прокурор вважає, що ризики, передбачені п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є дійсним.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керував.

Суд заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому, вивчивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому за наступних обставин.

Встановлено, що відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-УІІ;

- від 06.05.2014 №454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 № 1240-УІІ;

- від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 № 1595-УІІ;

- від 14.01.2015 № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-УИІ, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

21.12.2015 старший сержант ОСОБА_4 призваний Ковальським ОМВК Волинської області на військову службу по мобілізації та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

21.12.2015 відповідно до наказу № 83 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка-водія-електрика відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї 2 гаубичної самохідно- артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону у військовому званні «солдат».

Цього ж дня старший сержант ОСОБА_4 з командиром вказаної військової частини уклав контракт на проходження військової служби в Збройних силах України терміном на три рокита продовжив проходити службу на вищевказаній посаді.

2 гаубична самохідно-артилерійська батарея гаубичного самохідно- артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в складі якої перебував старший сержант ОСОБА_4 , у період з 21.12.2015 по 08.02.2016 виконувала завдання за призначенням у місці тимчасової дислокації - АДРЕСА_2 ).

Під час проходження військової служби старший сержант ОСОБА_4 як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 9, 11, 16, 120 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за контрактом та достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший сержант ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, без поважних причин, в умовах особливого періоду бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, о 13 годині 00 хвилин 26.12.2015 самовільно залишив місце служби у пункті тимчасової дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, поки 25.02.2020 був встановлений та доставлений співробітниками Військової служби правопорядку у Збройних Силах України до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві.

Таким чином обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновані дії, передбачені ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Отже дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 407 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Згідно анкетних даних зазначених у обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до матеріалів щодо виконання приводу, працівниками поліції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 за вказаною в обвинувальному акті адресою не проживає.

Згідно зі ст. 188 КПК України прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Це клопотання може бути, зокрема, подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини, тобто що є наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

З аналізу правових норм щодо вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає необхідним зазначити наступне, згідно зі ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Крім цього відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Отже, згідно із п. 4 ч. 3 ст. 183 КПК України, ОСОБА_4 є особою, до якої може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про застосування строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії судового провадження, значимим є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Це обумовлюється тим, що на цій стадії суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення.

В свою чергу, обґрунтованість обвинувачення вирішується при ухваленні вироку, що визначено у ст. 368 КПК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 доведено ризики, передбачені п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися обвинуваченого від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, в підготовче судове засідання, яке було неодноразово призначено ОСОБА_4 не з`явився, тому судом було вирішено доставити обвинуваченого у судове засідання приводом, однак вказана ухвала суду не була виконана, про що до суду надійшов рапорт від ДОП СП Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, з якого вбачається, що ОСОБА_4 в 2015 році пішов на контрактну службу, після чого з 2016 року на зв`язок не виходив, за місцем реєстрації не з`являвся, місце його проживання родичам не відомо.

В подальшому, 14.12.2020 ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від явки до суду, його місцезнаходження не відоме, останнього оголошено в розшук, судове провадження зупинене.

25.01.2024 від Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області на адресу суду надійшло повідомлення про те, що на виконання ухвали суду від 14.12.2020 було встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 .

Після цього, ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2024 дане кримінальне провадження відновлене, підготовче судове засідання призначене 08.02.2024 на 08:45 год.

На вказаний час обвинувачений ОСОБА_4 до суду не з`явився, у зв`язку з чим ухвалою суду від 08.02.2024 до нього застосовано привід.

Згідно відповіді Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області

від 12.03.2024 встановити місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 та здійснити його привід на 12.03.2024 не надалось можливим.

Ухвалою суду від 12.03.2024 до обвинуваченого ОСОБА_4 повторно застосовано привід.

Згідно відповіді Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області

від 19.03.2024 було перевірено останню відому адресу місця проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_4 , де вхідні двері до помешкання ніхто не відчиняв, при цьому жителі сусідніх квартир повідомили, що даного чоловіка раніше ніколи не бачили та він їм не відомий. При здійсненні телефонних дзвінків на номер НОМЕР_2 , який ОСОБА_4 вказував, як такий, що знаходиться у його користуванні, встановлено, що телефон протягом тривалого часу переадресовується.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі "Смірнов проти України" від 08.11.2005, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В зв`язку із цим, суд вважає, що існують ризики, передбачені п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а досягнення мети запобіжного заходу визначеного у ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на злісне ухилення ОСОБА_4 від явки до суду, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливе.

Таким чином, викладене, свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу.

Натомість, відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке без участі обвинуваченого не розглядається.

У зв`язку із цим, на даний час, підстав для розгляду питання щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, обвинувачений зобов`язаний з`являтися за судовим викликом.

В частині клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого в розшук та зупинення провадження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 335 КПК України передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Як наслідок, на переконання суду, є наявними передумови регламентовані нормами вищенаведеного діючого кримінального процесуального законодавства України, які в своїй сукупності, у світлі даних вказаних заявником у цьому клопотанні, обумовлюють доцільність оголошення у розшук обвинуваченого, а тому клопотання прокурора в частині оголошення обвинуваченого в розшук підлягає задоволенню, провадження у справі зупиненню.

При цьому, відповідно до ст. 335 КПК України організацію виконання ухвали в частині розшуку слід доручити прокурору, що здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29, 188-190, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Кошари Ковельського району, Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оголосити в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Кошари Ковельського району, Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

В силу ч. 2 ст. 190 КПК України, вказати адресу прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 - АДРЕСА_5 , моб. тел.: НОМЕР_3 , тел. ( НОМЕР_4 .

Судове провадження за 1-кп/357/262/24 по справі № 357/2110/20 по матеріалам кримінального провадження № 0000013 від 03.02.2016 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 4 ст. 407 КК України - зупинити до розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу обвинуваченого до суду; 2-1) добровільного з`явлення обвинуваченого до суду, про що, суд повідомляє прокурора; 3) відкликання ухвали прокурором.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 для виконання ухвали оперативному підрозділу ДБР.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

СуддяОСОБА_1