Справа № 303/7848/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в об`єднаному кримінальному провадженні (ЄРДР за №0000092 від 10.01.2024, ЄРДР за №0000903 від 13.10.2023) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисниці ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд в об`єднаному кримінальному провадженні (ЄРДР за №0000092 від 10.01.2024, ЄРДР за №0000903 від 13.10.2023) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу - тримання під вартою з визначеною заставою в розмірі 805200 грн.

В обґрунтування даного клопотання прокурор вказує на тяжкість кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , суворість передбаченого покарання, у разі визнання останнього винуватим, а також продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, існування яких було встановлено під час досудового розслідування, та підтверджено вже в ході судового розгляду кримінального провадження.

В клопотанні прокурор зазначає, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є виправдане та жоден із менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання останнім своїх процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник та обвинувачений, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисниця просила врахувати, що судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 перебуває на завершальній стадії, заявлені стороною обвинувачення ризики не підтвердженні, що в сукупності з тривалим часом перебування обвинуваченого під вартою, погіршенням стану його здоров`я, свідчить про те, що подальше застосування запобіжного заходу не є виправданим.

З огляду на викладене, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а також надання можливості ОСОБА_4 забезпечити належний догляд за хворою дружиною - ОСОБА_6 , сторона захисту просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку тримання під вартою, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд має перевірити обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України на предмет того чи виправдовують вони подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оцінивши доводи та заперечення учасників судового провадження, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, існування яких було встановлено при попередньому продовженні запобіжного заходу (востаннє ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 25.04.2024), а саме визначених п.1 - 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, на переконання суду, не зменшився і продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду. Такий ризик пов`язаний, в першу чергу з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), а відтак суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, можуть бути розцінені обвинуваченим більш небезпечними ніж переховування та втеча.

Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Крім того, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів.

На даній стадії судового провадження, на переконання суду, є небезпідставним й ризик впливу на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків в кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи обізнаним про час та дату вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може звузити коло осіб з якими в день вчинення злочину зустрічався та визначити хто саме був свідок, під зміненими анкетними даними, з метою подальшого впливу на нього, а відтак доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Про вагомість заявлених ризиків свідчить стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, відсутність в нього бажання стати на шлях виправлення, дотримуватись загальноприйнятих норм поведінки, мати стабільне та законне джерело доходу та займатись суспільно корисною працею.

Стороною захисту не надано будь-яких даних на підтвердження твердження того, що на даній стадії судового провадження, вищевказані ризики перестали існувати або зменшилися.

Доказів, які б давали суду підстави вважати, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 є таким, що на даний час потребує невідкладної медичної допомоги, стороною захисту не надано.

Суд звертає увагу, що у разі встановлення у визначеному законом порядку незадовільного стану здоров`я, який перешкоджатиме подальшому перебуванню обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, сторона захисту не позбавлена права звернутися до суду із відповідним клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилання захисту на наявність в дружини ОСОБА_4 хвороби були предметом аналізу під час попереднього розгляду клопотання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, на яких наполягає сторона захисту, суд вважає неможливим з огляду, як на характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, та який має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, враховуючи кількість епізодів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а також особу останнього (утриманців не має, раніше судимий), його спосіб життя, а саме факт відсутності місця роботи та законного джерела доходів і засобів до існування.

З врахуванням викладеного, приймаючи до увагу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього та подальшого ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам переховуватися від суду, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

У відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , вимоги ч.4 ст.182 КПК України, вважаю за необхідне залишити незмінним розмір застави 805200 грн., з покладанням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави. Даний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

З врахуванням вищенаведеного клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196-199, 331, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 до 14 серпня 2024 року, з визначеною заставою - 805200 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з-під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися з м. Мукачево Закарпатської області без дозволу суду.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною чи юридичною особою, окрім юридичної особи державної або комунальної власності або такої, що фінансується з місцевого, державного бюджету, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1