ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1254/24 Справа № 183/5248/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року задоволено клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 серпня 2024 року включно, без визначення застави.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.

Мотивуючи рішення суду в частині доведеності ризиків переховування від слідства та суду, слідчим суддею вказано, що ОСОБА_6 , розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, підозрюваний перебуваючи на волі, може здійснювати незаконний вплив на свідків, які є надають викривальні покази та не допитані безпосередньо в суді, у зв`язку з чим ризик впливу на них з метою надання тих чи інших показань на його користь є вагомим.

Зазначено, що підозрюваний, перебуваючи за місцем свого проживання, може продовжувати здійснювати протиправну діяльність щодо незаконного збуту психотропної речовини та вчиняти інші правопорушення.

Враховано також дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін, визначити підозрюваному заставу.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Вважає, що слідчий суддя належним чином не дослідив надані стороною захисту дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, утримує малолітню доньку ОСОБА_10 , 2020 року народження. Зазначає, що підозрюваний за місцем реєстрації характеризується позитивно, бере активну участь у громадському житті ОСББ.

Зауважує, що органом досудового розслідування не надано належних доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, оскільки підозрюваний після проведеного обшуку за першим викликом з`явився до слідчого, де і був в порядку вимог ст. 208 КПК України затриманий.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 своєї провини у збуті наркотичних засобів не визнав та вказав, що зберігав наркотики для власного вживання, так як є наркозалежним, що можуть підтвердити свідки у кримінальному провадженні.

Захисник вважає, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Крім того зазначає, що слідчий суддя в порушення вимог кримінального процесуального закону не визначив ОСОБА_6 . альтернативну заставу.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону в цілому дотримався, втім доводи захисника щодо відсутності достатніх підстав для утримання від визначення підозрюваному розміру альтернативної застави є слушними з огляду на наступне.

Так, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами та не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, яка стосується обсягу та вагомості існуючих щодо підозрюваного ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, достатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ним, безпідставності утримання від визначення розміру альтернативної застави.

Необхідно також зазначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність відносно ОСОБА_6 ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує вагома ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Також є обґрунтованими висновки слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_6 ризику незаконного впливу на свідків, так як слушно зазначено, що останні в суді не допитані, при цьому вони надають викривальні показання та проживають неподалік від підозрюваного і є наркозалежними особами, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може здійснювати вплив на останніх з метою схилення до надання тих чи інших показань на його користь.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності існує і є вагомим, оскільки за місцем проживання підозрюваного під час обшуку виявлено та вилучено сліп-пакети з кристалічною речовиною та електронні ваги, при цьому ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, пов`язаного зі збутом наркотичних засобів.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обгрунтованим, втім висновок слідчого судді про необхідність утримання від встановлення останньому альтернативної застави є передчасним.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що визначення застави є обов`язком слідчого судді при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість утримання від визначення такої застави є правом слідчого судді або суду, що може бути використане в обмеженому переліку випадків, і таке рішення приймається з урахуванням фактичних обставин справи, характеру, обсягу і вагомості встановлених ризиків, відомостей про особу і процесуальну поведінку підозрюваного та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України. Крім того, рішення слідчого судді або суду в частині не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу повинно бути належним чином вмотивоване.

Аналізуючи зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що слідчим суддею не наведено обґрунтування підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, які б давали право суду не визначати розмір застави, як не містять таких відомостей і матеріали провадження.

Разом з цим, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).

У всіх випадках, коли ризику ухилення від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Буров проти України" п. 51).

З огляду на викладені вище обставини даного кримінального провадження колегія суддів вважає, що застосування застави як альтернативного запобіжного заходу в даному випадку є обов`язковим відповідно до вимог процесуального закону, а утримання від її встановлення належить вважати помилковим.

Положеннями п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зважаючи на вищенаведені відомості, враховуючи фактичні обставини справи, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, утримує малолітню доньку ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що альтернативна застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у даному випадку буде достатньою, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення встановлених обмежень буде достатнім фактором, що виключає з його сторони будь-які спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

З урахування викладеного ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з огляду на допущені порушення вимог процесуального закону, а клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою підлягає задоволенню, втім із визначенням розміру альтернативної застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 182, 194, 405, 407, 413, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 серпня 2024 року. Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , заставу у розмірі 50 (п`ятидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на період дії запобіжного заходу, а саме до 08 серпня 2024 року обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, суду; не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками з приводу обставин кримінального правопорушення; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі неявки за викликом до слідчого чи прокурора або суду без поважних причин або неповідомлення про причини своєї неявки, застава звертається на користь держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4