ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1458/21

Провадження № 11-кп/4820/315/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 03.07.2021 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм автобуса Волочиського навчально-виховного комплексу у складі середньої загальноосвітньої школи I ступеня та гімназії Волочиської міської ради Хмельницької області, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1190 грн 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

За вироком суду 02 липня 2021 року близько 23 год. 30 хв. на території домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 (Наркевицька ОТГ), між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_8 , яка є його рідною сестрою, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, виник конфлікт. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно штовхав ОСОБА_8 руками по тулубу, наніс один удар лівою ногою у ліве стегно та правою рукою в передню поверхню лівого плечового суглобу, після чого, продовжуючи штовханину, кинув останню на землю та наніс їй два удари кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони та в голову, в результаті чого спричинив потерплій ОСОБА_8 фізичну біль та тілесні ушкодження.

Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливу на лівій щічній ділянці з переходом на виличну ділянку, які за своїх характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також крововиливу на передній поверхні лівого плечового суглобу, крововиливу на заднє-зовнішній та зовнішній поверхні лівого плеча та крововиливу на передній поверхні лівого стегна, які за своїм характером, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 та закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в Діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Вказує, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим. Висновки суду не відповідають обставинам кримінального провадження. Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України є недоведеною поза розумнитм сумнівом. В основу вироку судом покладені докази, які є неналежними та недопустимими.

Суд не дав належної оцінки доказам у кримінальному провадженні.

Сторона захисту звертала увагу суду та заявляла клопотання про те, що потерпіла ОСОБА_8 спровокувала дії обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому, суд у вироку зазначаючи про необхідну оборону, дав неправильну правову оцінку тому факту, що саме провокативні дії потерпілої ОСОБА_8 . спонукали ОСОБА_6 виштовхувати її з території його приватної власності у нічний час через погрози розправи, що підтверджується наданою прокурором флешкою із записом погроз потерпілої ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_6 . Дії обвинуваченого були направлені на захист, що в інший спосіб здійснити було неможливо.

Запис здійснений прихованою камерою або іншим технічним пристроєм потерпілою ОСОБА_8 не у процесуальний спосіб і завідомо направлений потерпілою на створення штучних доказів вини ОСОБА_6 .

Кримінальне провадження розглядала суддя ОСОБА_10 , якій було заявлено відвід через процесуальні порушення, які були допущені під сам розгляду кримінального провадження.

Судом були допитані особи, які є свідками у цивільних справах так і у даному кримінальному провадженні проти обвинуваченого ОСОБА_6 . Провадження у справах здійснює головуюча судді ОСОБА_10 .

Під час допиту малолітнього свідка ОСОБА_11 психолог звернула увагу на те, що п`яти-семирічним свідком допущена деталізація показів, проте суд не дав критичної оцінки вказаному та не визнав доказ неналежним.

Судом безпідставно були відхилені клопотання адвоката ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту через невідповідність його вимогам ст.291 КПК України та про визнання неналежними надані стороною обвинувачення докази.

В обвинувальному акті не встановлено місце де відбувалася подія. Слідчі експерименти під час досудового розслідування проведені у кабінеті слідчого без прив`язки до території, яка є приватною власністю ОСОБА_6 . А отже протоколи слічих експериментів за участі свідків не відповідають фактичним обставинам щодо місця події.

Суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 не бив потерпілу ОСОБА_8 не наносив їй тілесних ушкоджень, а просто виштовхав її за межі свого домогосподарства, оскільки вона вчиняла проти обвинуваченого протиправні дії.

Висновки експерта №110 від 05.07.2021, додаткової судово-медичної експертизи від 19.08.2021 №171 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 є неналежними та недопустимими доказами, оскільки експерту не надавалися матеріали кримінального провадження. Таким чином, судово-медичний експерт діяв всупереч вимог ст.ст. 101, 102 КПК України.

Також захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі вказує про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за фактично встановленими прокурором обставинами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 , думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, заперечив нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. Показав, що вони з потерпілою тривалий час перебувають в загострених конфліктніх відносинах у зв`язку з численними судовими спорами щодо спадкового майна між ним та їхньою матір`ю ОСОБА_12 . Матір тримала худобу в хліві, який судовим рішенням було визнано його майном. В день, коли між ним і потерпілою стався черговий конфлікт, а саме, зранку потерпіла викликала поліцію на його господарство, оскільки він закрив на свій замок будівлі, в тому числі і в хліві щодо якого був судовий спір. Ввечері, приїхавши на господарство, він побачив, що на належних йому господарствах по АДРЕСА_3 в будівлях та в хліві зірвані його замки, а мамина худоба стоїть в хліві, тому він викликав поліцію. Коли поліція поїхала з господарства, прийшла потерпіла, з якою у нього стався конфлікт. Під час конфлікту потерпіла йому погрожувала, він зловив її за капюшон, оскільки хотів виштовхати її з свого господарства, вона зашпорталася та впала на землю, потягнувши його на себе, таким чином, що він впав на неї. В їхній конфлікт втрутився ОСОБА_13 , який схопив його руками і тримав. На місце події викликали поліцію. Зазначив, що відразу після їхньої сварки він не бачив на тілі потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина підтверджується наступними доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_8 , наданими у сдовому засіданні апеляційного суду, яка вказала, що протягом дня 02 липня 2021 року обвинувачений декілька разів викликав поліцію через конфлікт з матір`ю. Ввечері цього ж дня біля 23 год. 30 хв. вона разом із ОСОБА_13 перебувала в с. Трительники біля ставка та почула крики, нецензурну лайку та образи обвинуваченого щодо їхньої матері. У зв`язку з цим, вони з ОСОБА_13 та його неповнолітнім сином прийшли до господарства по АДРЕСА_2 , а саме до хліва, в якому знаходилась матір ОСОБА_12 . В цей час підійшов обвинувачений, він почав їй погрожувати та штовхати, потім штовхнув її на землю і правою рукою наніс їй удар кулаком в груди. Також обвинувачений вдарив її ногою в ліве стегно, штовхнув її та кинув на землю, наніс їй удар в ліву сторону голови. Їхня матір вибігла з хліва та почала розбороняти. ОСОБА_13 відтягнув обвинуваченого від неї. На місце події через 20-30 хвилин за викликом приїхала поліція. Потерпіла вказала, що їхня матір в хліві на господарстві по АДРЕСА_2 утримувала худобу і на той час у неї ще не було остаточного судового рішення щодо права користування нею хлівом.

- показами свідка ОСОБА_13 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що він разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_11 та потерпілою прийшов на господарство, де перебувала матір потерпілої. Коли вони стояли біля хліва, до них підійшов обвинувачений та почав кричати. Між потерпілою і обвинуваченим відбулася сварка, під час якої він штовхав потерпілу і виганяв з господарства. Обвинувачений штовхнув потерпілу на землю та наніс їй удар ногою в область ноги, удар рукою - в область голови.;

- показами свідка ОСОБА_12 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка повідомила, що в день та час, згідно обвинувачення, вона знаходилася в хліві, розташованому по АДРЕСА_2 , де доїла корови. На дане господарство прийшла її дочка, потерпіла по справі. ЇЇ син, обвинувачений у справі, почав сваритися з потерпілою, він кричав до неї та виганяв її з господарства. Обвинувачений почав штовхати потерпілу, кинув її на землю, наносив удари ногою і руками, в тому числі і удари в область голови. ОСОБА_13 намагався зупинити обвинуваченого.;

- показами малолітнього свідка ОСОБА_11 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який був присутній на місці події, та показав, що він бачив, як обвинувачений штовхав потерпілу, кинув її на землю, наніс їй удар ногою в ліву ногу, а також наносив удар кулаком в область голови. ОСОБА_13 , його батько, розбороняв обвинуваченого та потерпілу.;

-показами свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що в вечірню пору до неї зателефонував обвинувачений і попросив прийти до нього на господарство. Підійшовши неподалік господарства, вона побачила, що біля хліва по АДРЕСА_2 між обвинуваченим та потерпілою відбувається конфлікт, обвинувачений відштовхував потерпілу на дорогу, від чого вони обоє впали. Їх розбороняв ОСОБА_13

- показами свідка ОСОБА_15 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, про те, що літом в вечірню пору вона разом з ОСОБА_14 підійшла неподалік господарства обвинуваченого, де бачила, що обвинувачений сварився з потерпілою, він виштовхував її з свого господарства, вони шарпалися за одяг та штовхалися, він її тримав за руки, а далі вони обоє впали. ОСОБА_13 відтягнув обвинуваченого від потерпілої і тримав його, щоб припинити конфлікт.

Об`єктивно вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:

- даними рапорту інспектора поліції ОСОБА_16 від 03 липня 2021 року про отримання 03 липня 2021 року о 00 год. 50 хв. по телефону інформації, що 03 липня 2021 року в приймальне відділення Волочиської ЦРЛ звернулася ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями.;

- даними протоколу прийняття заяви потерпілої ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 03 липня 2021 року, в якій вона о 01 год. 20 хв., будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, повідомила про обставини нанесення їй рідним братом ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, зокрема, по тілу та обличчю.;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03 вересня 2021 року з потерпілою ОСОБА_8 , під час якого потерпіла на манекені показала, яким чином ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження, зокрема, штовхав її руками у груди та передпліччя, наніс один удар лівою ногою у ліве стегно та кулаком правої руки удар в обличчя з лівої сторони та в голову.;

- даними протоколів проведення слідчих експериментів від 03 вересня 2021 року, проведених із свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , під час яких свідки, кожен окремо, на манекені показали відомі їм обставини щодо нанесення обвинуваченим тілесних ушкодженнь потерпілій, в тому числі і штовхав її руками у груди та передпліччя, коли вона впала, наніс їй удар кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони.;

- даними висновків судово-медичних експертиз №№ 110, 171 від 20 серпня 2021 року, з яких вбачається, що у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді у вигляді струсу головного мозку, крововиливу на лівій щічній ділянці з переходом на виличну ділянку, які за своїх характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді у вигляді крововиливу на передній поверхні лівого плечового суглобу, крововиливу на заднє-зовнішній та зовнішній поверхні лівого плеча та крововиливу на передній поверхні лівого стегна, які за своїм характером, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли виникнути від дії якогось тупого твердого предмета (-ів), можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і руки, чи ноги, не виключено в час та за обставин, що викладені в постанові про призначення судово-медичної експертизи (один удар кулаком по голові) та на які вказує обстежувана (удари кулаками в ділянку обличчя, лівої руки та лівого коліна, а також ногою в ділянку лівого стегна).

Беручи до уваги кількість та розташування виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, можна припустити, що такі тілесні ушкодження могли утворитися не менш як від одного прикладення травмуючої дії в ділянку обличчя зліва, двох в ділянку лівого плеча та одного прикладення травмуючої дії в ділянку лівого стегна.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці поверхні лівого плечового суглобу та на передній поверхні стегна потерпілої не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту.

Крововиливи на обличчі зліва та на лівому плечі могли утворитися як внаслідок ударів, так і при падінні з висоти власного зросту.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, є вірною.

З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_6 та що, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України є недоведеною поза розумнитм сумнівом.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що саме провокативні дії потерпілої ОСОБА_8 . спонукали ОСОБА_6 виштовхувати її з території його приватної власності у нічний час через погрози розправи, при цьому дії обвинуваченого були направлені на захист, що в інший спосіб здійснити було неможливо.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Суд дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні, у тому й числі показам обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 , свідків, висновкам судово-медичних експертиз, протоколам слідчих експериментів.

Так суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, покази обвинуваченого ОСОБА_6 про те. що він не наносив потерпілій ударів, що дії обвинуваченого спровокувала саме потерпіла, а обвинувачений діяв в стані необхідної оборони від протиправних дій потерпілої ОСОБА_8 , оскільки такі суперечать наявним в матеріалах кримінального провадження доказам у тому числі показам потерпілої ОСОБА_8 .. свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , висновку судово-медичної експертизи щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б підтверджували отримання потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень за інших обставин про які вказувала сторона захисту, у тому й числі з необережності.

Крім того, досліджені судом докази свідчать про те, що для обвинуваченого з боку потерпілої не було реальної загрози, її дії не мали суспільно-небезпечного посягання на життя чи здоров`я обвинуваченого, яке за своїм характером створювало б у нього право на необхідну оборону.

Суд першої інстанції дав належну оцінку показам потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , щодо нанесення потерпілій обвинуваченим ударів, які є послідовними, узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз та з наданими у судовому засіданні суду першої інстанції роз`ясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_17 .

Згідно висновків судово-медичних експертиз №№ 110, 171 від 20 серпня 2021 року виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли виникнути від дії якогось тупого твердого предмета (-ів), можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і руки, чи ноги, не виключено в час та за обставин, що викладені в постанові про призначення судово-медичної експертизи (один удар кулаком по голові) та на які вказує обстежувана (удари кулаками в ділянку обличчя, лівої руки та лівого коліна, а також ногою в ділянку лівого стегна).

Беручи до уваги кількість та розташування виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, можна припустити, що такі тілесні ушкодження могли утворитися не менш як від одного прикладення травмуючої дії в ділянку обличчя зліва, двох в ділянку лівого плеча та одного прикладення травмуючої дії в ділянку лівого стегна.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці поверхні лівого плечового суглобу та на передній поверхні стегна потерпілої не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту.

Крововиливи на обличчі зліва та на лівому плечі могли утворитися як внаслідок ударів, так і при падінні з висоти власного зросту.

В судовому засіданні суду першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_17 пояснив, що крововиливи на тілі можуть стати візуально видимими, тобто проявитися та розвитися протягом години, або двох годин після нанесення удару, тому відразу після травмуючої дії може бути незначне почервоніння і слідів крововиливу може не бути видно. Також експерт пояснив, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли виникнути від дії руки, чи ноги. Розмежувати, які саме ушкодження утворилися від дії руки, а які від дії ноги неможливо.

Щодо кількості ударів (прикладень травмуючої дії), які були нанесені потерпілій, то ним надано відповідь про можливість утворення тілесних ушкоджень від не менш як одного прикладення травмуючої дії в ділянку обличчя зліва, двох в ділянку лівого плеча та одного прикладення травмуючої дії в ділянку лівого стегна. Крововилив на заднє-зовнішній поверхні лівого плеча не характерний для утворення від стискання пальцями. Враховуючи великий розмір такого крововиливу 16х7 см, він міг утворитися від удару. Крововилив на передній поверхні лівого плечового суглобу розміром 2х1,5 міг утоворитися також і від стискання плеча потерпілої пальцями.

Висновки судово-медичних експертиз №№ 110, 171 від 20 серпня 2021 року відповідають вимогам статей 101, 102 КПК України, експертизи проведені з дотриманням Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 та у відповідності до форми медичної документації 170/0, затвердженої Наказом МОЗ України 05.08.99 р. № 197.

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 є кваліфікованим експертом із відповідною освітою та стажем роботи, згідно вимог Закону України «Про судову експертизу», внесений до реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК.

Судово-медичному експерту ОСОБА_17 були надані усі необхідні та достатні документи для проведення експертиз.

Враховуючи викладене необґрунтованими є доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що висновки експерта №110 від 05.07.2021, додаткової судово-медичної експертизи від 19.08.2021 №171 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, є неналежними та недопустимими доказами, оскільки експерту не надавалися матеріали кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує на те, що слідчі експерименти під час досудового розслідування проведені у кабінеті слідчого без прив`язки до території, яка є приватною власністю ОСОБА_6 , а тому протоколи слічих експериментів за участі свідків не відповідають фактичним обставинам щодо місця події.

З матеріалів кримінального провадження видно, що проведені під час досудового розслідування слідчі експерименти за участі свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 здійсненні з дотриманням положень ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Слідчі експерименти за участі свідків проводилися з метою встановлення механізму заподіяння потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а тому для встановлення таких обставин, місцем проведення таких слідчих дій не обов`язково має бути місце події, що не суперечить положенням кримінального процесуального закону.

А отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимими доказами.

Враховуючи, що наданий потерпілою відеозапис, записаний на dvd-r диск, який був досліджений в судовому засіданні суду першої інстанції не підтверджує та не спростовує обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано його визнав неналежним доказом та не взяв до уваги.

За таких обставин, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що запис здійснений прихованою камерою або іншим технічним пристроєм потерпілою ОСОБА_8 не у процесуальний спосіб і завідомо направлений потерпілою на створення штучних доказів вини ОСОБА_6 .

Не впливають на законність висновків суду першої інстанції посилання в апеляційній скарзі на те, що кримінальне провадження розглядала суддя ОСОБА_10 , якій було заявлено відвід через процесуальні порушення, які були допущені під час розгляду кримінального провадження.

Колегією суддів не встановлено обставин, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України, які б виключали участь судді ОСОБА_10 у кримінальному провадженні.

Безпідставними є доводи захисника обвинуваченого про те, що судом безпідставно були відхилені клопотання адвоката ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту через невідповідність його вимогам ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не встановлено місце де відбувалася подія.

Ухвалою Волочиського районного суду від 23.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, у ньому викладені фактичні обставини та формулювання обвинувачення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, наскільки вони відомі органу досудового розслідування та прокурору. А зазначені у клопотанняі обставини можуть бути перевірені судом під час судового розгляду, а не в процесі підготовчого судового засідання.

Ухвалою Волочиського районного суду від 24.02.2023 в задоволенні клопотання сторони захисту про повернення зміненого обвинувального акта прокурору відмовлено. Відмовляючи у задоволенні клопотання суд встановив, що змінений обвинувальний акт містить усі відомості, які передбачені п.п. 1-9 ч.2 ст.291 КПК України та кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості повернути прокурору обвинувальний акт зі стадії судового розгляду. При цьому питання, передбачені ст.368 КПК України вирішуються судом при ухваленні вироку.

На думку колегії суддів вказані ухвали є обґрунтованими і у суду першої інстанції не було підстав для повернення прокурору обвинувального акту.

Щодо місця вчинення кримінального правопорушення, судом першої інстанції встановлено, що правопорушення вчинено на території домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 (Наркевицька ОТГ), що підтвердили в судовому засіданні учасники кримінального провадження.

Оскільки зафіксовані у протоколі огляду місця події від 22.07.2021 року, а саме огляду господарства по АДРЕСА_1 , дані не встановлюють наявність фактів, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неналежним доказом зазначений протокол огляду місця події.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що під час допиту малолітнього свідка ОСОБА_11 психолог звернула увагу на те, що п`яти-семирічним свідком допущена деталізація показів, проте суд не дав критичної оцінки вказаному та не визнав доказ неналежним.

Допит малолітнього свідка ОСОБА_11 судом здійснений з дотриманням вимог ст.226 КПК України, та надана належна оцінка його показам у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, які доводять вину ОСОБА_6 у вчинененому кримінальному правопорушенні..

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є проступком, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Також суд врахував. що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на диспансерному обліку в нарколога та Д обліку у психіатра не перебуває, працездатний, працює, раніше не судимий.

За місцем проживання в с. Трительники Наркевицької селищної ради ОСОБА_6 характеризується негативно, як такий, що має конфліктний характер та постійно вчиняв конфлікти зі своєю матір`ю, яка проживала на території його господарства, виганяв матір з господарства. Щодо поганої поведінки ОСОБА_6 відносно матері у виконавчий комітет селищної ради були неодноразові звернення його сестри ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 при обранні йому покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства у виді штрафу у розмірі, визначеному санкцією інкримінованої йому статті - сімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

І таке покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: