Справа № 369/8853/24
Провадження № 1-кп/369/1821/24
В И Р О К

іменем України

04.07.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000062 від 22 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, неодружений, працює неофіційно різноробочим, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Встановлено, що 05 березня 2024 року близько 12:20 год., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, перебуваючи у лісозахисній смузі, неподалік магазину «Пчілка», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення мобільного телефону марки «Motorola G32», який належить потерпілому ОСОБА_4 .

У подальшому, 05 березня 2024 року близько 12:40 год., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись за вищевказаною адресою, де скориставшись відсутністю власника поблизу себе, шляхом вільного доступу, таємно викрав, належний потерпілому ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Motorola G32», який знаходився на столі, де його залишив власник.

Після чого, 05 березня 2024 року близько 12:45 год., ОСОБА_5 , завершуючи реалізовувати свій повторний злочинний умисел, діючи умисно, з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника та сторонніх осіб, утримуючи при собі вказаний вище викрадений мобільний телефон, з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 6 299 грн 10 коп.

Вказаними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив це кримінальне правопорушення. Зазначив, що за вчинене йому соромно, про вчинене жалкує, щиро розкаюється.

У судових дебатах обвинувачений та під час проголошення останнього слова щиро розкаявся, просив суд його пробачити, суворо не карати та запевнював суд, що в подальшому подібного не вчинятиме.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Вирішити питання про долю речових доказів. При цьому, в судових дебатах прокурор просив обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого визнати щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні стосовно міри покарання поклався на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, потерпілого, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, працює неофіційно різноробочим, має повну середню освіту, неодружений, розмір майна, викрадення якого вчинив обвинувачений, а саме на суму 6 299,10 грн, та те, що потерпілий стосовно міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд звертає увагу, що не визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину, як того просив прокурор в судових дебатах, оскільки позбавлений можливості погіршити становище особи, з огляду на те, що ця обставина в обвинувальному акті не зазначена, відповідно обвинувачений від цього обвинувачення не захищався.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Також судом встановлено, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення він скоїв після постановлення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року, згідно з яким його засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, тому з урахуванням ч. 1, 4 ст. 71, КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 слід призначити остаточне покарання, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком та остаточно визначити останньому до відбування покарання у виді позбавлення волі.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 серпня 2021 року (справа № 185/10985/19, провадження № 51-2582км21).

Призначене ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній, у вигляді особистого зобов`язання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року та остаточно визначити ОСОБА_5 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній, у вигляді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Речові докази: коробок від мобільного телефону з характеристиками, інструкції при поводженні з мобільним телефоном, товарний чек № НОМЕР_1 від 22 грудня 2023 року, які поміщено до спеціального пакету INZ 1056291, та передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_4 , залишити у розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1