30.04.2024 Справа № 756/1477/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/1477/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003181 від 11.09.2023, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_1 відповідно), такого, що має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, раніше несудимого, -

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 118, ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

10.09.2023 приблизно о 23:00 ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де до нього підійшов ОСОБА_8 та між ними зав`язався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 почав смикати ОСОБА_6 за одяг та тягнути на себе, при цьому, вимагаючи, щоб той віддав майно, яке він мав при собі.

ОСОБА_6 вирвався від ОСОБА_8 та, пройшовши через ТРЦ «ОАЗІС», направився в бік будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , через паркову зону в бік місця свого проживання. Увесь цей час ОСОБА_8 продовжував іти поруч із ОСОБА_6 , чіпляючись до нього. На виході з ТРЦ «ОАЗІС» ОСОБА_8 схопив ОСОБА_6 за руку, щоб останній не міг втекти від нього та продовжував вимагати майно та грошові кошти, які ОСОБА_6 мав при собі, так вони пройшли ще близько 80 метрів. Після цього, ОСОБА_8 почав знову смикати за одяг ОСОБА_6 , при цьому активно погрожував фізичною розправою та вимагав майно, яке останній мав при собі.

ОСОБА_6 , на такі дії ОСОБА_8 , вважаючи, що останній реально може позбавити його життя, з метою захисту свого життя від суспільно-небезпечного посягання з боку останнього, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки мав можливість захиститись іншими достатніми для припинення неправомірних дій способами із заподіянням менш значної шкоди, усвідомлюючи, що своїми діями, спрямованими на свій захист, він може позбавити життя ОСОБА_8 та, діючи з відповідними намірами під час захисту від вищевказаних протиправних дій ОСОБА_8 , взяв предмет схожий на ніж, який лежав у кишені його штанів, клинком якого умисно завдав один удар в область розташування життєво-важливих органів - черевної порожнини ОСОБА_8 , спричинивши останньому проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки, шлунку та підшлункової залози, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, скоївши умисне вбивство ОСОБА_8 при перевищенні меж необхідної оборони, після цього втік з місця події. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер у кареті швидкої медичної допомоги.

Крім того, 11.09.2023 приблизно о 20:25 ОСОБА_6 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де у цей же час також перебував дільничний офіцер поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , який був одягнений у цивільний одяг, проте виконував службові обов`язки, здійснюючи розшукові дії відповідно до доручення слідчого від 11.09.2023 в рамках кримінального провадження №0003181 від 11.09.2023 за ч. 1 ст. 115 КК України, які були направлені на встановлення особи причетної до вбивства ОСОБА_8 , який помітив ОСОБА_6 як особу схожу за описом допитаних свідків на особу, яка вчинила вище вказаний злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно ст. 2 Закону України від 23.12.1993 №3781-XII «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Враховуючи повний збіг зовнішніх ознак ОСОБА_6 з описаною свідками особою, причетною до вчинення вказаного злочину, а також інших відомостей, які вказували на те, що зазначена особа може бути причетна до вчинення вбивства ОСОБА_8 , працівник поліції ОСОБА_9 разом із оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_10 , який також виконував свої службові обов`язки, здійснюючи розшукові дії відповідно до доручення слідчого від 11.09.2023 в рамках кримінального провадження №0003181 від 11.09.2023 за ч. 1 ст. 115 КК України, направлені на встановлення особи причетної до вчинення вбивства ОСОБА_8 , підійшли до ОСОБА_6 та повідомили йому, що вони є працівниками поліції та пред`явили свої службові посвідчення.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин, спробував втекти з місця події, але ОСОБА_10 схопив його ззаду та повалив на землю, а ОСОБА_9 чітко надав голосові вказівки ОСОБА_6 про те, щоб останній перевернувся на живіт, але ОСОБА_6 не відреагував. У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Реалізуючи свій вищевказаний умисел, ОСОБА_6 , вихопивши з кишені ніж, який він носив при собі і в момент, коли ОСОБА_9 перевертав його на спину, завдав останньому один удар в область стегна правої ноги, спричинивши ОСОБА_9 колото-різану рану внутрішньої поверхні правого стегна.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явились. При цьому, в матеріалах кримінального провадження містяться заяви, де потерпілі, кожен окремо, просять судове провадження кримінального провадження здійснювати за їх відсутності.

Заслухавши позиції учасників судового провадження про можливість проведення судового розгляду, враховуючи відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, суд прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності потерпілих.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочинів визнав повністю, зазначив, що шкодує про те, що сталося, підтвердив обставини кримінального провадження, так як вони викладені в обвинувальному акті, зокрема те, що 10.09.2023 приблизно о 23:00 він повертався додому з прогулянки. Проходячи поблизу торгівельного центру «ОАЗИС» з боку Оболонського ринку, він побачив біля його входу декількох чоловіків, які розмовляючи між собою та показуючи на нього, стали штовхати один одного в бік. Проходячи повз цих чоловіків, один з них став щось говорити до обвинуваченого, а тому він вийняв із вуха навушник і став прислухатись, потім один з чоловіків почав хапати його за одяг зі спини, але він не став зупинятися та пішов до входу в торгівельний центр. Зайшовши в торгівельний центр, ОСОБА_6 помітив, що двоє чоловіків із тієї компанії слідують за ним, ці чоловіки перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Один з чоловіків, як у подальшому стало відомо ОСОБА_8 , йшов поруч з ним і постійно сіпав обвинуваченого, намагався його тягнути за одяг, використовуючи при цьому нецензурну лексику, вимагав передати йому гроші, які ОСОБА_6 мав при собі, сказав, що поб`є його, інший чоловік, як у подальшому стало відомо ОСОБА_12 , також йшов за ними, але на відстані приблизно 10-15 м позаду, при цьому ОСОБА_12 жодних дій стосовно нього ( ОСОБА_6 ) не вчиняв. На виході з торгівельного центру він ( ОСОБА_6 ) став активно чинити опір ОСОБА_8 , але чим сильніше він намагався вириватись, тим сильніше ОСОБА_8 застосовував до ОСОБА_6 фізичну силу (хапав його за руки) і погрожував йому. Вийшовши з торгівельного центру та прямуючи до будинку за місцем проживання обвинуваченого, ОСОБА_8 , погрожуючи розправою, став тягнути його в бік МАФів. Перебуваючи в стані паніки та страху, ОСОБА_13 згадав, що в його кишені є розкладний ніж, який він зазвичай використовує для зачистки кабелів та для нарізання продуктів харчування, та який він носив із собою. Вириваючись від ОСОБА_8 , ОСОБА_13 однією рукою штовхнув його, а іншою дістав з кишені ніж і завдав ним удар у тулуб ОСОБА_8 , після чого останній відпустив ОСОБА_6 , зупинився і став просто дивитися на нього. Другий чоловік (свідок ОСОБА_12 ), який увесь час ішов позаду них, підійшов і запитав, що сталось. У цей момент, зрозумівши, що ОСОБА_8 більше не тримає його, ОСОБА_13 побіг додому. Прийшовши додому, він розповів про цю ситуацію своїй співмешканці, помив ніж та поклав його сушити. Про смерть ОСОБА_8 йому стало відомо наступного дня від працівників поліції.

Показав, що він не думав, що міг завдати серйозної травми ОСОБА_8 , оскільки ні останній, ні ОСОБА_12 нічого не повідомили йому про завдану травму на місці події, крові на ножі він не бачив, однак припускав, що ОСОБА_8 та його друзі будуть мститись йому за цю ситуацію.

Під час допиту обвинувачений повідомив, що ОСОБА_8 був міцної статури, нижчий зростом, важчий і ширший за нього. Перед тим, як він завдав удару ножем у живіт ОСОБА_8 , останній сказав ОСОБА_13 : «Давай вирішуй з грошима, бо я зараз тебе вирішу». Показав, що він реально відчував загрозу своєму життю і здоров`ю, яку могли становити двоє осіб у стані алкогольного сп`яніння, а тому завдав удару ножем виключно з метою припинити неправомірні дії стосовно нього, бо відчував сильний страх через те, що він був переконаний, що не зможе втекти від них через його хворобу (астму).

Наступного дня ОСОБА_6 , вважаючи, що ОСОБА_8 разом зі своїми друзями з метою помсти можуть чекати його поблизу того місця, де вони зустрілися 10.09.2023, з метою свого захисту замовив газовий балончик, який 11.09.2023 мав забрати в точці видачі. Цього ж дня (11.09.2023) ОСОБА_6 планував поїхати прибрати квартиру за місцем своєї реєстрації, оскільки його батьки поверталися до Києва зі Сполучених Штатів Америки. Виходячи з квартири на вулицю того дня він, з метою свого захисту, взяв інший ніж і поклав його у карман.

11.09.2023 приблизно о 20:00 поблизу станції метро «Героїв Дніпра» у місті Києві ОСОБА_6 побачив людей, які сиділи на лавці. Боковим зором ОСОБА_6 побачив, як із лавки піднявся чоловік, а потім крикнув до нього: «Стій!» і почав робити рухи руками, на що ОСОБА_6 припустив, що чоловік намагався показати йому посвідчення, але в той момент він не зміг цього зрозуміти та почав втікати, на що чоловік, який стояв біля лавки, побіг за ним і збив його з ніг за декілька метрів до входу в метро, після чого він ( ОСОБА_6 ), вважаючи, що то можуть бути друзі та/або знайомі ОСОБА_8 , дістав ніж і вдарив ним у ногу чоловіка, який збив його з ніг.

При прийнятті рішення просив суд зважити на стан його здоров`я та те, що до цих подій він до кримінальної відповідальності не притягався, та суворо не карати.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що мають істотне значення для вирішення обвинувачення по суті, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено та кваліфікує дії останнього за ст. 118, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме:

- ст. 118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони;

- ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, яке призвело до короткочасного розладу здоров`я у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання, насамперед слід відмітити те, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я. Позбавлення життя людини є наслідком, що має незворотний характер.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, що відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, характер, мотиви та обставини їх вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки, вину у вчиненні злочинів визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свої вчинки і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Зважив суд і на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, склад сім`ї, те, що він несудимий, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на попередньому місці роботи характеризується позитивно, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Враховуючи принципи й загальні засади призначення покарання, мотиви, характер, знаряддя, спосіб вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів, кожен з яких відноситься до категорії нетяжких, в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого та відомостями про особу обвинуваченого, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах, суд приходить до висновку про призначення винному покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій норм закону, що передбачає відповідальність за вчинене.

Приймаючи рішення щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що в судових дебатах порушили питання як сторона обвинувачення так і сторона захисту, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Так, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Водночас, як зазначалося вище, відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому, загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування положень ст. 75 цього Кодексу, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Вказані висновки узгоджуються з позицією, викладеній у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2018 №634/609/15-к (провадження №51-658км17), від 08.02.2018 №730/965/16-к (провадження №51- 226км18), від 22.03.2018 №207/5011/14-к (провадження №51-1985км18) та інших, які беруться судом до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оцінюючи обставини кримінального провадження в сукупності з тим, що життя людини відповідно до вищевказаних положень Конституції України є найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони, а позбавлення життя людини є наслідком, що має незворотний характер, враховуючи мотиви, характер і спосіб вчинених злочинів, беручи до уваги поведінку обвинуваченого після вчиненого, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ст. 75 КК України, оскільки, на переконання суду, навіть з урахуванням наявності щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_6 та відомостей про особу останнього, застосування у цій справі інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідатиме законності, так як звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України буде недостатнім заходом примусу для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та не буде відповідати принципам індивідуалізації, співмірності та справедливості покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадках виправдування обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18.09.2023 (справа №756/11815/23) на речові докази у кримінальному провадженні, а саме: - чек від 10 вересня 2023 року зі слідами речовини бурого кольору, 3 предмети ззовні схожі на розкладні ножі з маркування «Model II AUS RANDALL`S» (зі слідами речовини бурого кольору на лезі), «MadebyGanzo FH41 D2», «SkіfPlus», рюкзак чорного кольору, навушники чорного кольору «Sennheiser», мобільний телефон «SamsungGalaxyA54», IMEI НОМЕР_1 , з сім картами за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору на правій кишені, кофту чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору на правій манжеті рукава, які належать ОСОБА_6 ; - футболку чорного кольору з біло-зеленими вставками зі слідами речовини бурого кольору та ушкодженням, яка належать померлому ОСОБА_8 .

Залік досудового тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, якою встановлено правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому в разі засудження до позбавлення волі як день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Водночас, 23.08.2023 було прийнято Закон України №3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав законної сили 28.03.2024, та відповідно до положень цього Закону статтю 72 КК України доповнено частиною 7 такого змісту: Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

У цій справі ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13.09.2023 (справа № 756/11768/23) стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

У подальшому ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08.12.2023 (справа № 756/16072/23) підозрюваному ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною останньому цілодобово залишати місце проживання, строк дії якого сплив 05.02.2024.

З огляду на викладене, у строк покарання підлягає зарахуванню період тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом з 08.12.2023 по 05.02.2024 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, оскільки іншим чином поліпшує становище особи відповідно до ст. 5 КК України.

Приймаючи рішення щодо застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує, що під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в подальшому змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплив, однак, незважаючи на відсутність клопотання сторони обвинувачення з цього приводу, враховуючи те, що за період кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не порушував процесуальні обов`язки, покладені на нього процесуальним законом, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Керуючись статтями 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 118, ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст. 118 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 345 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_14 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 23.08.2023 № 3342-ІХ в строк відбутого ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі зарахувати:

- строк його попередньо ув`язнення в період з 11.09.2023 (момент фактичного затримання) по 08.12.2023 включно (ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 08.12.2023 (справа №756/16072/23) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

- строк домашнього арешту з 09.12.2023 по 05.02.2024 (ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 08.12.2023) з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом, заборонивши останньому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , у період з 22:00 до 06:00 на строк 2 (два) місяці, за виключенням необхідності отримання екстреної медичної допомоги, у розумінні положень Закону України від 19.11.1992 №2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я», а також за виключенням періоду часу прямування та перебування в укритті на період оголошення повітряної тривоги у місті Києві, зобов`язавши ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до Оболонського районного суду міста Києва та/або Київського апеляційного суду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18.09.2023 (справа №756/11815/23) на речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- чек від 10 вересня 2023 року зі слідами речовини бурого кольору, 3 предмети ззовні схожі на розкладні ножи з маркуванням «Model II AUS RANDALL`S» (зі слідами речовини бурого кольору на лезі), «MadebyGanzo FH41 D2», «SkіfPlus», рюкзак чорного кольору, навушники чорного кольору «Sennheiser», мобільний телефон «SamsungGalaxyA54», IMEI НОМЕР_1 із сім картами за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору на правій кишені, кофту чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору на правій манжеті рукава, які належать ОСОБА_6 ;

- футболку чорного кольору з біло-зеленими вставками зі слідами речовини бурого кольору та ушкодженням, яка належить померлому ОСОБА_8 ,

в частині заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки трупа ОСОБА_8 ; джинси синього кольору зі слідами бурого кольору; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки трупа ОСОБА_8 ; предмет зовні схожий на розкладний ніж, предмет зовні схожий на розкладний ніж, предмет зовні схожий на розкладний ніж з маркуванням «SKIFPLUS»; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_6 ; недопалок з фільтром жовтого кольору з тротуару (постанова від 19.12.2023), 3 предмети ззовні схожі на розкладні ножі з маркуванням «Model II AUS RANDALL S» (зі слідами речовини бурого кольору на лезі), «Made by Ganzo FH41 D2», «Skif Plus»; футболка чорного кольору з біло-зеленими вставками зі слідами речовини бурого кольору та ушкодженням; зрізи нігтьових пластин та змиви на стерильний зонд з лівої та правої руки трупа; змив речовини бурого кольору (загальна кількість 9 шт.) з тротуару №1, змив речовини бурого кольору з тротуару №3, змив речовини бурого кольору з тротуару №4, змив речовини бурого кольору з тротуару №5, змив речовини бурого кольору з тротуару №6, змив речовини бурого кольору з тротуару №7, змив речовини бурого кольору з стіни зупинки №8, змив речовини бурого кольору з лавки №9, змив речовини бурого кольору з лавки №10; недопалок цигарки з фільтром жовтого кольору, вилучені в ході проведення огляду місця події 11.09.2023 за адресою: АДРЕСА_3 ; джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору на правій кишені, кофту чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору на правій манжеті рукава; зразки букального епітелію зрізи нігтьових пластин з обох рук, відібрані 12.09.2023 у ОСОБА_6 (постанова від 12.09.2023), які передано до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, - після набрання вироком законної сили знищити;

- навушники чорного кольору, 400 грн, запальничку, вилучені в ході огляду 11.09.2023 трупа ОСОБА_8 (постанова від 12.09.2023), які передано до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, - після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_11 ;

- рюкзак чорного кольору; навушники чорного кольору «Sennheiser»; мобільний телефон «Samsung Galaxy А54» (IMEI НОМЕР_1 ) із сім картами за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_6 (постанова від 12.09.2023), які передано до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта (отримувач: УК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); номер рахунку (IBAN): НОМЕР_4 ; код класифікації доходів бюджету: 24060300; найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):

- в сумі 1 384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн 94 коп. (від 12.10.2023 №СЕ-19/111-23/50431-БД);

- в сумі 1 998 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 00 коп. (від 29.11.2023 №042/1-442-2023).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1