Справа № 308/4917/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна по кримінальному провадженні №0000064 від 14.03.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання мотивує тим, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалою суду від 22 березня 2024 року (справа N9308/4917/24, прав. 1-кс-308/1754/24) задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та накладено арешт на вилучений 14.03.2024 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в с.Сойми, 2 Хустського району Закарпатської області автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 НОМЕР_3 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_7 .

Адвокат зазначає, що як встановлено досудовим розслідуванням було: 13.03.2024 приблизно о 21.00 год. в с.Сойми Хустського району Закарпатської області на автодорозі Р-21 сполучення «Долина-Міжгір`я-Хуст». поруч із буд. №2 відбулась ДТП (наїзд на пішохода) за участю автомобіля «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 (інспектора сектору превенції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області) та пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В результаті ДТП пішохід отримала травми, від яких загинула на місці події, а автомобіль зазнав технічних пошкоджень.

14.03.2024 року слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгород) ТУ ДБР у м.Львові під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , та в подальшому постановою слідчого від 14.03.2024 такий визнано речовим доказом. Під час розгляду Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області клопотання прокурора про накладення арешту на майно та винесення ухвали суду від 22.03.2024 року власник автомобілю «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , а також володілець майна ОСОБА_7 присутніми не були.

Як вказано у клопотанні, згідно матеріалів досудового розслідування та проведених у справі слідчих дій, призначення та проведення судових експертиз, адвокат вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту транспортного засобу «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 .

Адвокат вказує на те, що на час звернення до Ужгородського міськрайонного суду, прокурором у поданому клопотанні про накладення арешту на майно, було зазначено, що зазначений автомобіль має значення речового доказу для кримінального провадження, зберіг на собі його сліди та є необхідним для проведення у подальшому ряду судових експертиз з метою встановлення всіх обставин злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування.

За наведеним у клопотанні твердженням, на даний час слідчим Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Львові, у провадження якого знаходиться дана справа, проведені всі слідчі дії, що стосуються даного автомобілю, а саме проведено слідчий експеримент з водієм ОСОБА_7 , проведено огляд автомобіля та призначено всі необхідні судові експертизи, пов`язані з ним.

При цьому адвокат стверджує, що на даний час станом на 23.05.2023 року у кримінальному провадженні №0000064 від 14.03.2024 проведенні всі можливі слідчі дії із транспортним засобом марки «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , призначені та проведенні всі необхідні судові експертизи, що стосуються даного транспортного засобу, що є учасником ДТП (автотехнічна експертиза по обставинам ДТП та експертиза технічного стану транспортного засобу), а також проведено слідчий експеримент з водієм ОСОБА_7 .. А тому станом на даний час відпали ризики, на які посилався прокурор під час звернення до суду з клопотанням про арешт даного транспортного засобу, а саме щодо збереження на собі слідів кримінального правопорушення, та проведення у подальшому судових експертиз та відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

На переконання адвоката, всі можливі слідчі дії з даним транспортним засобом проведені, всі сліди кримінального правопорушення зафіксовані належним чином. Крім того згідно розпочатого кримінального провадження за ч.2 ст.286 КК України, даний транспортний засіб не підлягає спеціальній конфіскації, а також конфіскації майна як виду покарання чи як відшкодування шкоди, даний транспортний засіб не належить на праві приватної власності водію ОСОБА_7 , який вчинив дане ДТП.

При цьому як вказує адвокат, враховуючи вищенаведене, перебування транспортного засобу на зберіганні власника ОСОБА_4 жодним чином не перешкодить повному та об`єктивному розслідуванню даного кримінального провадження і прийняттю у ньому законного рішення, так як всі процесуальні дії на стадії досудового розслідування, що стосуються даного транспортного засобу уже проведені та до судове розслідування у справі перебуває на завершальному етапі.

Крім того представник звертає увагу суду на те, що даний транспортний засіб підлягає негайному ремонту, так як в результаті перебування під відкритим небом на штрафмайданчику поліції за даних погодних умов (опади дощу) він зазнає корозії та приходить у негодність, у зв`язку з чим в подальшому вимагатиме ще більших затрат на відновлення. Крім того даний транспортний засіб необхідний мені для чим швидшого відновлення та подальшого використання у зв`язку з життєвими необхідностями ОСОБА_4 , так як є для засобом пересування для покупок продуктів харчування, за якими він їздить в смт. Міжгір`я, тощо.. А тому власник ОСОБА_4 позбавлення можливості розпоряджатись своїм транспортним засобом що позбавляє його можливостей належним чином організовувати свій побут.

У клопотанні адвокат покликається на положення: ч. 1-2 ст. 174 ч.ч.1, 2 ст.170, ч.2 ст.173, 174 КПК України, правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, ст. 41 Конституції України.

Так, адвокат, відповідно до вищевикладеного, керуючись ст.ст. 174,175 КПК України, просить суд скасувати частково арешт майна у кримінальному провадження №0000064 від 14.03.2024, внесеному до ЄРДР за ч.2 ст.286 КК України., а саме автомобілю марки «Opel Insignia» р.н, НОМЕР_1 та повернути володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з правом володіння та користування вищевказаним транспортним засобом без права відчуження; витребувати для забезпечення розгляду даного клопотання від слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгород) ТУ ДБР у м.Львові матеріали кримінальному провадження №0000064 від 14.03.2024.

04.06.2024 прокурор подав заяву про розгляд справи без його участі. При цьому зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання, оскільки на даний час у вказаному кримінальному провадженні триває досудове розслідування та встановлюються всі обставини кримінального правопорушення.

07.06.2024 прокурором подано заяву в доповнення до листа, направленого на адресу суду електронною поштою 05.06.2024 у судовій справі № 308/4917/24. Так, прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, станом на 05.06.2024 призначено і проведено інженерно - транспортну експертизу за № СЕ-19/107-24/3649 -ІТ від 22.05.2024 та інженерно - транспортну експертизу за № СЕ-19/107-24/3648 -ІТ від 21.05.2024, Окрім того, старшим слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 05.06.2024 винесено постанову про призначення судової автотехнічної експертизи, яка на даний час не проведена.

Представник власника майна, адвокат не з`явилися, проте подав заяву про розгляд клопотання без його участі просить задоволити клопотання.

Дослідивши письмові докази та матеріали, що додані до клопотання, матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, зпа процессуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2024 задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, та накладено арешт на вилучений 14.03.2024 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в АДРЕСА_2 , автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та яким, на момент ДТП керував ОСОБА_7 , (син власника) та є фактично володільцем зазначеного транспортного засобу.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя вважав доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз. А також необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя у ухвалі про накладення арешту на транспортний засіб, зазначає, що вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту транспортного засобу, адвокат стверджує, що у кримінальному провадженні №0000064 від 14.03.2024 проведенні всі можливі слідчі дії із транспортним засобом марки «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , призначені та проведенні всі необхідні судові експертизи, що стосуються даного транспортного засобу, що є учасником ДТП (автотехнічна експертиза по обставинам ДТП та експертиза технічного стану транспортного засобу), а також проведено слідчий експеримент з водієм ОСОБА_7 .. А тому станом на даний час відпали ризики, на які посилався прокурор під час звернення до суду з клопотанням про арешт даного транспортного засобу, а саме щодо збереження на собі слідів кримінального правопорушення, та проведення у подальшому судових експертиз та відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

Разом з тим, прокурор що ініціював клопотання про накладення арешту на транспортний засіб, заперечує щодо скасування арешту майна та вказує на те, що досудове розслідування триває та встановлюються всі обставини кримінального правопорушення. У заяві від 07.06.2024 прокурор вказує на те, що у кримінальному провадженні № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, станом на 05.06.2024 призначено і проведено інженерно - транспортну експертизу за № СЕ-19/107-24/3649 -ІТ від 22.05.2024 та інженерно - транспортну експертизу за № СЕ-19/107-24/3648 -ІТ від 21.05.2024, Окрім того, старшим слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 05.06.2024 винесено постанову про призначення судової автотехнічної експертизи, яка на даний час не проведена. При цьому до заяви додано копію вказаної постанови.

Саме по собі твердження адвоката та його переконання в тому, що відпала необхідність та потреба арешту майна, не може слугувати підставою для скасування заходу забезпечення кримінального провадження.

Слід зауважити, що покликання адвоката на те, що транспортний засіб не підлягає спеціальній конфіскації, а також конфіскації майна як виду покарання чи як відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), є недоречними оскільки арешт на майно накладався з саме з метою забезпечення збереження речових доказів, а не спеціальної конфіскації, чи конфіскації як виду покарання.

Окрім того, слід зазначити, що на підтвердження доводів адвоката про те, що відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу, жодних доказів не додано.

Так, за твердженням адвоката у кримінальному провадженні проведено експертизи, огляд та інші слідчі дії із транспортним засобом, на який було накладено арешт, однак окрім доводів у клопотанні, жодними доказами наведене не підтверджено.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Таким чином, на переконання слідчого судді, заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Згідно зі ст.170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. За змістом ч.3 ст.174 КПК у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Прокурор, слідчий суддя, суд, інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами.

На день розгляду клопотання, ініціатором звернення не доведено, що у рамках даного кримінального провадження відпала потреба у застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна накладеного на транспортний засіб.

Слідчий суддя враховує зазначені положення закону та обставини кримінального провадження, а саме ті, що існує необхідність у забезпеченні доказів, шляхом арешту майна, яке у встановленому законом порядку визнано речовими доказами та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя також бере до уваги той факт, що в даному випадку обмеження права власності (володіння) є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно, яке визнано речовим доказам у кримінальному провадженні, слідчим суддею, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Обставини, викладені у клопотанні адвоката, не є такими, що унеможливлюють застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому такі твердження не можуть бути підставою для скасування арешту майна.

Беручи до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, слідчий суддя вважає, що представником власника майна у клопотанні про скасування арешту майна не наведено належного обґрунтування, того що необхідність у накладенні арешту на майно на теперішній час відпала або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, на переконання слідчого судді підстав для скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2024 на даний час не має, у зв`язку з чим у задоволенні поданого клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, захисником не надано і слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Наведені у клопотанні доводи щодо того, що транспортний засіб потребує ремонту, та використання у власних цілях не є тими обставинами які самі по собі слугували б підставами для скасування арешту майна. При цьому слідчий суддя констатує, що ремонт автомобіля до проведення призначеної слідчим судової автотехнічної експертизи, є не можливим, оскільки може унеможливити, чи утруднити проведення такої.

А тому, з урахуванням того, що на даний час не завершено проведення всього комплексу запланованих стороною обвинувачення слідчих дій та експертиз із арештованим транспортним засобом, клопотання власника майна про скасування накладеного на автомобіль арешту слід вважати передчасним.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що заявник у подальшому не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися, в тому числі щодо того, що відпала необхідність у вказаному заході забезпечення у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна по кримінальному провадженні №0000064 від 14.03.2024 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1