Справа № 345/1476/20
Провадження № 11-кп/4808/117/24
Категорія ст. 263 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у кримінальному провадженні №0000444апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калуського міськрайонного суду від 20 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.08.2021 Тернопільським міськрайсудом за ст.185 ч.3 ККУ до позбавлення волі на 6 років, вирок змінений і визначено 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки

засуджено: - за ст. 263 ч. 1 ККУ на 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 3 ККУ на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч. 1 ККУ шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено йому 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання йому рахуватиметься з моменту приведення вироку до виконання.

Кримінальні правопорушення вчинено при таких обставинах.

ОСОБА_7 17.04.2020 близько 9 год. перебував у м. Калуш по вул. Об`їзна, де на прилеглій території знайшов поліетиленовий пакет з пістолетом та боєприпасами до нього. Після цього, він переніс їх до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , чим здійснив незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

В ході проведення обшуку 20.04.2020 по місцю проживання ОСОБА_7 виявлено та вилучено пістолет «Форт-14 ТП», який є нарізною вогнепальною зброєю. При цьому було ще вилучено 11 патронів, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної.

Також, 19.04.2020 близько 16:00 год. ОСОБА_7 із невстановленою слідством особою проникли до квартири ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , звідки викрали майно та грошові кошти в сумі 900 доларів США, що становить 24480 грн., чим заподіяли потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 38015,20 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , не погоджуючись з вироком суду, вказує на те, що ОСОБА_7 повністю сприяв слідству, щиро шкодує щодо вчинення ним правопорушення, тому суд мав усі підстави при призначенні покарання для застосування ст. 75 КК України. На її думку, судом зовсім не взято до уваги доводи захисту, щодо того, чи належними доказами доведена вина ОСОБА_7 . Суд проігнорував те, що відеозапис обшуку фіксує те, що він проводився одночасно двома поліцейськими саме наприкінці слідчої дії, а дії та обставини проведення обшуку не зафіксовані у записі та не можуть бути використані, як доказ у справі. Також зазначає, що судом неправомірно враховано висновки експертиз : висновок судово-трасологічної експертизи від 27.04.2020 року, відповідно до якого два сліди підошви, вилучені при огляді місця події придатні для ідентифікації за загальними ознаками. Висновок судово-трансологічної експертизи від 30.04.2020, з якого вбачається, що на внутрішніх поверхнях замка є сліди дії сторонніх предметів не придатні для ідентифікації знаряддя. Судом не враховано, що свідок ОСОБА_11 у суді заявила, що не може ствердити, що бачила 19.04.12020 року близько 16 год. ОСОБА_7 при виході зі своєї квартири АДРЕСА_3 , а навіть заперечила. Судом однобоко дано оцінку зібраним доказам, єдиним доказом вини є срібний хрестик, який був "знайдений" при обшуку і про який потерпіла згадала лише коли їй його пред`явили для впізнання, оскільки у заяві про нього не йшлося. Також, не було встановлено ні іншого підозрюваного, ні місцезнаходження речей, які були викрадені у потерпілої. В ході апеляційного розгляду необхідно здійснити відтворення відео звукозапису судових засідань, зокрема від 17.02.2022 (допит свідків), дослідити протокол обшуку від 20.04.2020 та відеозаписи до нього, допитати потерпілу ОСОБА_10 . Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким звільнити від відбуття покарання ОСОБА_7 за ст. 263 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, у частині обвинувачення за ст. 185 ч. 3 КК України провадження закрити на підставі ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК України.

В апеляційній інстанції :

-обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляцію у зміненому вигляді, просять вирок суду скасувати, задовольнити апеляційні вимоги захисника і призначити новий судовий розгляд;

-прокурор заперечила доводи апеляції захисника, просить вирок залишити вирок суду без змін.

Клопотання апелянта про повторне дослідження окремих доказів апеляційним судом відхилено через відсутність процесуально-правових підстав.

З`ясувавши обставини провадження, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. ст. 370 КПК України, 50, 65 ККУ судове рішення суду має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, призначене покарання - законним, справедливим і достатнім для перевиховання особи. Оскаржений вирок щодо ОСОБА_7 вказаним вимогам закону відповідає, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Доведеність вини, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 263 ч. 1 ККУ в апеляції не оспорюється, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Всі доводи захисника про недоведеність вини підзахисного за ст. 185 ч.3 ККУ колегія суддів вважає способом його захисту, оскільки вони переконливо спростовуються наведеними у вироку доказами й мотивами.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3 ККУ поза розумним сумнівом підтверджується належно дослідженими й правильно оціненими доказами. Зокрема, його вина в цій частині доводиться показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те, що 19.04.2020 з її квартири викрали ювелірні вироби та грошові кошти в сумі 900 доларів США, чим заподіяли їй матеріальні збитки на загальну суму 38015,20 грн.

Вказані показання потерпілої узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що в той день вона біля ліфту бачила двох хлопців, один з них був повністю в масці і в чорному одязі.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що під час обшуку в помешканні обвинуваченого було виявлено срібний хрестик, який потім впізнала потерпіла, як викрадений з її квартири. Будь яких зауважень від учасників обшуку щодо процедури проведення обшуку до протоколу слідчої дії не поступало. Показання цих свідків узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , матері обвинуваченого, яка була присутня при обшуку.

Суд обґрунтовано визнав допустимими доказами вини ОСОБА_7 дані протоколів огляду місця події, протоколів обшуку про те, що на місці злочину були вилучені сліди взуття, які за висновком експертизи могли бути залишені взуттям обвинуваченого; виявлені у замку квартири потерпілої куски фольги по загальних параметрах узгоджуються з кусками фольги, яка була вилучена на квартирі обвинуваченого (т.2 а.с.56-57, 58-62, т. 2 а.с. 79-86), знайдений за місцем проживання обвинуваченого срібних хрестик впізнала потерпіла, як викрадений з її квартири.

Непрямим підтвердженням вини обвинуваченого є виявлені за місцем його проживання різного роду ювелірні вироби жіночого призначення, відмички для відкриття замків квартир, куски фольги, яка використовується для полегшення відкриття замків. Судом враховано, що обвинувачений має судимість за аналогічні крадіжки чужого майна з таким же почерком неправомірних дій.

Всі наведені в апеляційній скарзі доводи захисника про незаконність проведеного обшуку, про неправомірність проведених експертиз колегія суддів відхиляє з мотивів, які вказані у вироку суду. Ці мотиви суду в цій частині є обґрунтованими й вмотивованими і не спростовуються доводами апеляції. Істотних процесуальних порушень при цьому, які б давали підставу для скасування вироку, не виявлено.

Посилання апелянта на те, що потерпіла ОСОБА_10 дала неправдиві показання щодо срібного хрестика, який було виявлено за місцем проживання обвинуваченого, колегія суддів відхиляє, оскільки немає правових підстав вважати її показання недостовірними.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини справи, наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, дані про його особу, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину та ставлення його до вчиненого, його характеристику.

Те, що обвинувачений визнає вину за ст. 263 ч.1 ККУ, розкаюється у вчиненому є пом`якшуючими обставинами покарання у цій частині, що дає можливість погодитись з визначеним за цією нормою мінімальним строком позбавлення волі.

При вищенаведених обставинах апеляційний суд визнав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 69 чи ст. 75 КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є законним й справедливим, воно сприятиме його виправленню і запобіганню вчинення ним та іншими особами подібних правопорушень.

Правильною є позиція суду у мотивувальній частині вироку про те, що вирок Тернопільського міськрайсуду від 11.08.2021 за ст.185 ч.3 ККУ щодо обвинуваченого повинен виконуватися самостійно.

Таким чином апеляційний суд прийшов до переконання, що вирок суду слід залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Калуського міськрайонного суду від 20 листопада 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4