Номер провадження: 11-сс/813/914/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власниці майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000209 від 24.04.2023 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364; ч.3 ст.368; ст.4 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року частково задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 та накладений арешт на автомобіль марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власниці майна

ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно.

В частині відмови слідчому в задоволені клопотання про заборону володіння та користування автомобілем залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ОСОБА_8 є фізичною особою-підприємцем.

Накладення арешту на майно, яке використовується у господарській діяльності, а саме на автомобіль, яким власниця користується по роботі, транспортує товар, тощо, є втручанням у господарську діяльність СПД, що заборонено законодавством України.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника власника майна, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На теперішній час другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000209 від 24.04.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364; ч.3 ст.368; ч.4 ст.368 КК України.

Спеціалізованою екологічною прокуратурою (на правах відділу)Одеської обласної прокуратури здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з червня 2023 року виконувачем обов`язків начальника ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_10 спільно з начальником Управління фітосанітарної безпеки ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_11 за посередництвом ланки довірених осіб-посередників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 із залученням в якості виконавців - службових осіб Держпродспоживслужби, а саме: інспекторів ОСОБА_15 (ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області), ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області), інших службових осіб територіальних органів Держпродспоживслужби задля одержання систематичного неправомірного прибутку у великих розмірах, створено корупційну схему з вимагання та одержання неправомірної вигоди від суб`єктів господарської діяльності, які здійснюють експедиторські послуги та експорт сільськогосподарської продукції (кукурудзи, ячменя, шроту, тощо) з території України до іноземних країн, у тому числі до Китайської Народної Республіки (далі КНР) за організацію та безпосереднє виконання службовими особами Держпродспоживслужби таких дій:

- складання актів відбору проб сільськогосподарської продукції без її фактичного відбору, у тому числі на вантаж, який вже перебуває за межами території України та подальше складання та видачу фітосанітарних сертифікатів на таку продукцію;

- забезпечення реєстрації суб`єктів господарської діяльності експортерів сільськогосподарської продукції в Загальнодержавному реєстрі осіб, які здійснюють господарську діяльність, пов`язану з обігом об`єктів регулювання (проведення верифікації);

- включення суб`єктів господарської діяльності до переліку осіб, котрі планують експорт сільськогосподарської продукції (кукурудзи, ячменя, тощо) до КНР та здійснення відповідної реєстрації на офіційному сайті Держпродспоживслужби;

- виготовлення інспекторами актів про результати нагляду (обстеження посівів сільськогосподарської продукції в період вегетації), тощо.

Так, у ході слідства задокументовано ряд фактів (епізодів) неправомірної діяльності зазначеної групи осіб, у зв`язку з чим 01.04.2024 затримано у порядку передбаченому КПК України осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень (в т.ч. під час отримання ними неправомірної вигоди тощо), а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В період часу з 23 годин 50 хвилин 01.04.2024 по 00 годин 45 хвилин 02.04.2024 навпроти будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси проведено обшук під час якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 . Слідчим 01.04.2024 в ході проведення обшуку встановлено, що вилучений автомобіль перебував користуванні та розпорядженні ОСОБА_10 .

Вилучений транспортний засіб постановою слідчого від 02.04.2024 визнаний речовим доказам у кримінальному провадженні №0000209 від 24.04.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.368; ч.4 ст.368 КК України.

Задовольнивши клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя обґрунтував свій висновок тим, що автомобіль марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , має ознаки майна, яке отримане в результаті неправомірних дій, а тому є важливим доказом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.368; 4 ст.368 КК України та накладення арешту на нього є необхідним для збереження цих речових доказів та недопущення їх знищення.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та належним чином не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зокрема слідчий суддя не надав належну оцінку тій обставині, що власниця арештованого автомобілю ОСОБА_8 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя не звернув увагу на те, що протиправні дії про які йде мова у клопотанні слідчого про арешт майна мали місце починаючи з червня 2023 року.

Разом з тим ОСОБА_8 придбала автомобіль «Toyota RAV4», ще у 2019 року, тобто задовго до розслідуємих подій, а тому висновок слідчого судді про те, що арештований автомобіль має ознаки майна, яке отримане в результаті неправомірних дій, є необґрунтованим.

Крім того транспортний засіб Toyota Rav 4 з д.н.з. НОМЕР_1 не є майном, що підлягає конфіскації чи спеціальної конфіскації, був придбаний 17.10.2019 року, тобто після розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 24.01.2019 року.

Транспортний засіб є майном особи, яка має легальні джерела доходу, є фізичною особою підприємцем та сплачує податки.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Оцінюючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у даному кримінальному провадженні підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на транспортний засіб «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В порушення пункту 6) ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не враховував наслідки арешту майна для його власниці.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1),2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 обґрунтованими, у зв`язку з чим, відповідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власниці майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року, якою накладений арешт на автомобіль марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4