Провадження № 1-кп/554/204/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року місто Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000203 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 2 ст. 345, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В суді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 2 ст. 345, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування свого клопотання прокурор покликається на обставини, викладені в обвинувальному акті, згідно з якими ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших збройних формувань в особливий період, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України; у виготовленні та поширенні матеріалів, які містять образу честі і гідності військовослужбовців, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 435-1 КК України; у виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України; у виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, вчиненому повторно, тобто злочину передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України; в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Зазначає, що 24 листопада 2023 року ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави, надалі ухвалами суду строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено і такий строк закінчується 01 травня 2024 року.

Підставами для продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 під час судового розгляду прокурор вважає наявність обґрунтованого обвинувачення щодо останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 2 ст. 345, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, в тому числі, тяжких, зокрема, проти основ національної безпеки України, які є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, що забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад. Так, за найбільш тяжкі з них передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Злочини мають зухвалий характер. Також стверджує наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась. На думку прокурора, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе вжити заходів конспірації з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, як на території України, тимчасово окупованих територіях України, так і за її межами. Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, які надають викривальні показання щодо нього. Тому ризик впливу на свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Крім того, з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом умовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків, потерпілих та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел. Також обвинувачений може перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків (безробітній, відсутність сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні), крім того, під час затримання перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком від 30 серпня 2023 року.

Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні. Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. На переконання прокурора, інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути вищевказані ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити.

Обвинувачений та захисник, кожен окремо, з клопотанням прокурора не погодилися, просили відмовити в задоволенні клопотання за недоведеністю ризиків.

Також захисник заявила клопотання про обрання обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу, а саме визначити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

Покликається на гарантії, передбачені ЄКПЛ та Конституцією України, зокрема, презумпцію свободи особи, і що відповідне право особи може бути обмежене тільки на підставах і в порядку, встановленому законом, при цьому таке право потребує захисту. Наголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Натомість, стверджує про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, є мінімальними, а деякі з них значно зменшились. Тоді як суворість покарання не може бути підставою для тримання під вартою.

В обґрунтування цих тверджень зазначає, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, де мешкає разом із родиною (мамою та бабусею), має роботу фітнес-тренера з реабілітації, що свідчить про його сталі соціальні зв`язки. Крім того, прокурором не доведено вірогідність вчинення обвинуваченим негативних дій щодо переховування від суду. Стосовно можливості незаконного впливу на свідків та потерпілих, то жодних доказів таких дій обвинуваченого прокурором не представлено. Натомість, ризики вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи його продовження є лише припущеннями прокурора. За такого, вважає, що обрання запобіжного заходу у виді застави як альтернативи триманню під вартою, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, дослідивши необхідні матеріали провадження, вирішуючи клопотання сторін обвинувачення та захисту, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 та ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи питання про обрання (продовження) строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

Оскільки справа перебуває на стадії судового розгляду по суті, суд не дає оцінки обґрунтованості підозри.

Так, 01 вересня 2023 року під час досудового розслідування цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено до 30 листопада 2023 року.

З вищевказаної ухвали слідчого судді вбачається, що під час досудового розслідування та обрання запобіжного заходу встановлено наступні ризики: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілих та свідків, які не допитані в судовому засіданні, іншим чином перешкоджати судовому розгляду.

Надалі під час судового розгляду ухвалою суду від 24 листопада 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано (продовжено) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 січня 2024 року включно; відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 24 листопада 2023 року залишено без змін.

04 березня 2024 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, і такий строк закінчується 01 травня 2024 року включно.

Суд вважає, що встановлені судом ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на теперішній час є реальними та продовжують існувати з огляду на таке.

Злочини проти основ національної безпеки України є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, що забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені, серед іншого, тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. При цьому ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками.

Під час минулих судових засідань обвинувачений визнав факт вживання наркотичних засобів за декілька тижнів до його затримання, а також підтвердив, що не має офіційного джерела доходів.

З урахуванням вищезазначеного та наявних матеріалів, обвинувачений не мав офіційного місця роботи, навчання, легального джерела доходів.

Суд ураховує, що ОСОБА_4 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні злочину із використанням соціальної мережі Instagram і під час судового засідання підтвердив, що його обліковий запис не видалений, не заблокований, тобто є чинним (активним). Таким чином, ОСОБА_4 може продовжити користуватися своїм обліковим записом.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу. На думку суду, враховуючи характер злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , ця обставина сама по собі свідчить про наявність ризиків, які зазначені прокурором.

Тому суд бере до уваги воєнний стан, запроваджений в Україні, а також фактичні бойові дії на значній її території. На думку суду, враховуючи характер (обставини) і тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , існування воєнного стану в Україні саме по собі є достатнім для висновку, що ризики, які встановлені в ухвалі суду та зазначені прокурором, не зменшилися, а також підсилюються обставинами воєнного стану, а жоден інший запобіжний захід не може їм запобігти.

Крім того, не всі потерпілі та свідки допитані судом.

Своєю чергою, за змістом досудової доповіді органу пробації щодо обвинуваченого вказано середній рівень ризику існування ймовірності насильницьких дій, високий рівень ризику вчинення повторного правопорушення, високий рівень небезпеки для суспільства. Особа часто втрачає контроль над емоціями та поведінкою, підтримує кримінальні зв`язки або зв`язки із особами з антисоціальною поведінкою, проявляє асоціальну поведінку відносно певних груп або окремих осіб (а.с.196, 197 т.1).

Отже, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, якому інкриміновано, серед іншого, вчинення тяжких кримінальних правопорушень, дійсно може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи викладене, є достатні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, як про це просить прокурор.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Водночас відповідно до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

За вищевказаних обставин, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу.

Тому, з цих підстав не підлягає задоволенню заявлене захисником клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому та визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 370, 372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23 червня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника про визначення застави як альтернативного запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1