1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4941/24 1-кп/335/618/2024
17 липня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засідання клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
17.07.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 був доставлений до суду.
Ухвалою суду від 17.07.2024 року поновлено судове провадження по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою. На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке кваліфікується, як викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
28.11.2016, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років. 22.02.2017 затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами огляду місця події; показаннями потерпілого ОСОБА_8 наданими безпосередньо суду у судовому засіданні; допитами свідків по кримінальному провадженню; протоколом пред`явлення особи для впізнання; речовими доказами по кримінальному провадженню; висновками судових експертиз; протоколом проведення НС(Р)Д
Вивчивши особистість обвинуваченого, а також інші зібрані під час досудового розслідування докази, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КК України.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, останній не має міцних соціальних зв`язків та постійного власного місця проживання. Окрім того, через неодноразові неявки у судові засідання по розгляду вищезазначеного обвинувального акту був оголошений у розшук. У звязку з цим, обґрунтовано є ризик того, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, строком від 3 до 6 років, залишаючись на волі продовжить ухилятись від відповідальності та переховуватись від суду, що є ризиком.
Крім того встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. У вересні 2015 року Нікопольським міським районним судом Дніпропетровської області за корисливий злочин, а саме ч. 3 ст. 185 КК України, був засуджений до чотирьох років позбавлення волі, але згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном три роки. Під час випробувального терміну у звязку з відсутністю джерела доходу знов вчинив злочин проти власності, що свідчить про наявність ризику вчинення інших аналогічних злочинів.
Про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.
Неможливість обрання до обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , офіційно не одружений та не має стійких соціальних зв`язків, які б заслуговували довіру, та поручились за виконання ним покладених на нього обов`язків. Крім того, на час звернення з клопотанням до суду не надходило відповідних клопотань від поручителів.
Про неможливість обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України свідчить те, що на час звернення з клопотанням до суду, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.
Обрання ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України, неможливо, так як останній не має постійного місця проживання та реєстрації.
Викладене в клопотанні дає підстави вважати, що при обранні запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, а саме: обрання запобіжного заходу у вигляді застави чи у вигляді домашнього арешту, які передбачені п.3, 4 ч. 1 ст. 176 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 порушуватиме їх, що не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.
У звязку з чим, з метою попередити злочинну діяльність ОСОБА_4 прокурор приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховуючи вищевикладене, прокурор просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із триманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду.
Суд, не вирішуючи наперед питання про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості, та вважає, що зміст клопотання підтверджують існування фактів і інформації, які можуть свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_4 до інкримінованому йому діяння.
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до шести років, неодноразово не з`являвся в судові засідання, тобто ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, що свідчить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду.
До того, обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні скеровано для розгляду до суду 22.02.2017 року. Таким чином, судовий розгляд у ньому триває більше 7 років.
Під час судового розгляду з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , судом вживалось заходи, щодо його примусовому приводу та встановлення місцезнаходження. Разом з тим, вжитими заходами місцезнаходження останнього не встановлено, у зв`язку з чим ухвалою суду від 30.04.2024 року обвинуваченого ОСОБА_9 оголошено у розшук.
Вказані обставини призвели до тривалого судового розгляду кримінального правопорушення, в тому числі відносно інших обвинувачених у справі.
Крім того, ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимості за які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку. У вересні 2015 року Нікопольським міським районним судом Дніпропетровської області був засуджений за ч.3 ст.185 до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Під час випробувального терміну знову вчинив злочин проти права власності, шо свідчить про наявність ризику вчинення інших аналогічних злочинів. Крім того, ОСОБА_9 не одружений, не має на утриманні дітей, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, не має постійного місця проживання та реєстрації.
Суд також враховує, що стан здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, суду не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.
Інші запобіжні заходи, на думку суду, не змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у застосуванні запобіжного заходу із визначенням конкретного строку на 60 днів до 14 вересня 2024 року, оскільки раніше закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження не надається можливим.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинений без застосування насильства чи погрози його застосування, не спричинив загибель людини, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.
Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 17 липня 2024 року до 14 вересня 2024 року включно з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Обвинуваченого ОСОБА_4 взяти під варту в залі суду негайно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1