Єдиний унікальний номер 448/640/24
Провадження № 1-кп/448/145/24
У Х В А Л А

Іменем України

(повний текст)

08.05.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу суду м.Мостиська обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 01.01.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мостиська Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 01.01.2021р. за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що ОСОБА_3 , 01 січня 2021 року, близько 17год. 30хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Львів-Шегині» 51км + 500м, в межах населеного пункту м.Судова-Вишня Яворівського району Львівської області, в напрямку до с.Шегині, порушив чинні вимоги ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 з подальшими змінами та доповненнями, а саме: п.2.3(б, д), 12.2, які виразилися в тому, що він був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, перевищив швидкість руху та не мав змогу зупинити керований ним автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 у межах видимості дороги, внаслідок чого зіткнувся із автомобілем марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який знаходився в нерухомому положенні у зв`язку із тим, що перед тим потрапив в дорожню транспортну подію із автомобілем марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді: закритого перелому лівої гомілки, ран на обох ногах, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про звільнення його підзахисного (обвинуваченого ОСОБА_3 ) від кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити. В обґрунтування поданого клопотання вказав, що інкриміноване останньому кримінальне правопорушення кваліфікується як нетяжкий злочин, вчинений з необережністю, такий вчинено 01.01.2021 року, на даний час минуло більше 3 років з часу вчинення такого, а тому вважає, що наявні підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав подане захисником клопотання та просив таке задовольнити.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що вказана обставина є нереабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження, що в разі свого бажання доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він мав би наполягати на завершенні розгляду кримінального провадження по суті для ухвалення виправдувального вироку. Обвинувачений ОСОБА_3 наполягав на його звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, надав на це свою згоду та вказав, що правові наслідки такого звільнення йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_3 та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставим звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України та ст.106 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України).

У відповідності до змісту п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння . Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. (ч.ч.2, 3 ст.4 КК України).

Санкцією ч.1 ст.286 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення (01.01.2021р.), - передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, виходячи із вищезазначених положень КК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України та визначені як нетяжкий злочин.

Пунктом 2 ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, із врахуванням викладених положень у ст.12, п.2 ч.1 ст.49 КК України, дане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину, та у разі вчинення такого, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Так, початком перебігу строку давності є дата, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту датою вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України є 01.01.2021р. Ці обставини сторонами не заперечуються.

Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Згідно з положеннями ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає під час досудового розслідування, під час судового провадження та після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України.

З огляду на наведене, на час розгляду клопотання у даному кримінальному провадженні закінчився 3-х річний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (Постанова від 19.11.2019 року в справі № 345/2618/16-к), за змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст.49 КК України.

Окрім цього, Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою ст.284 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким він обвинувачується є нетяжким злочином і з моменту скоєння такого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає до задоволення, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення) та закриття відносно нього кримінального провадження за ч.1 ст.286 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/1/21 від 05.01.2021року накладено арешт на майно автомобіль марки «Кіа Соренто» р.н. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та ключ до замка запалювання; автомобіль марки «ВАЗ 21114», р.н. НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 та ключ до замка запалювання; автомобіль марки «Опель Віваро», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 та ключ до замка запалювання.

Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/1/21 від 13.01.2021року частково скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 05.01.2021р. на автомобіль марки «Кіа Соренто», р.н. НОМЕР_3 , а саме в частині заборони користування таким, а також скасовано арешт накладений на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Кіа Соренто», р.н. НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 та ключ до замка запалювання до вказаного транспортного засобу, передавши вказаний транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та ключ до запалювання на вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_9 на відповідальне зберігання.

Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/1/21 від 02.02.2021року частково скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 05.01.2021р., на автомобіль марки «Опель Віваро», р.н. НОМЕР_1 , а саме в частині заборони користування таким, а також скасовано арешт накладений на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Опель Віваро», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_7 та ключ до замка запалювання до вказаного транспортного засобу, передавши вказаний транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та ключ до запалювання на вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно,- відсутні.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази, а саме:

- автомобіль марки «Кіа Соренто», реєст.№ НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та ключ до замка запалювання, які відповідно розписки знаходяться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 - вважати повернутими останньому;

- автомобіль марки «ВАЗ 21114», реєст.№ НОМЕР_5 , котрий зберігається на території майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУПН у Львівській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження, а також ключ до замка запалювання, який знаходиться в камері зберігання Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУПН у Львівській області, слід повернути власнику ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_3 ;

- автомобіль марки «Опель Віваро», реєст.№ НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 та ключ до замка запалювання, які відповідно розписки від 05.02.2021р. знаходяться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 - вважати йому повернутими.

Що стосується понесених процесуальних витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Частиною першою статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.09.2022 року у справі № 203/241/17, який суд вважає за обов`язок врахувати при ухваленні рішення, зазначено, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

На підставі наведеного та беручи до уваги те, що суд звільняє ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України (у зв`язку із закінченням строків давності), ініціатором проведення у даному кримінальному провадженні судових експертиз не була сторона захисту, а орган досудового розслідування, - суд приходить до висновку, що процесуальні витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого, а такі слід віднести на рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.100, 284-286, 288, 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000001 від 01.01.2021р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 05.01.2021 року на майно: автомобіль марки «Кіа Соренто», реєст.№ НОМЕР_3 , у виді заборони розпорядження та відчуження транспортного засобу; автомобіль марки «ВАЗ 21114», реєст.№ НОМЕР_5 , у виді заборони користування, розпорядження та відчуження транспортного засобу; автомобіль марки «Опель Віваро», реєст.№ НОМЕР_1 , у виді заборони розпорядження та відчуження транспортного засобу - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «Кіа Соренто», реєст.№ НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та ключ до замка запалювання, які відповідно розписки знаходяться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 - вважати йому повернутими;

- автомобіль марки «ВАЗ 21114», реєст.№ НОМЕР_5 , котрий зберігається на території майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУПН у Львівській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження, а також ключ до замка запалювання, який знаходиться в камері зберігання Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУПН у Львівській області, - повернути власнику ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_3 .

- автомобіль марки «Опель Віваро», реєст.№ НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 та ключ до замка запалювання, які відповідно розписки від 05.02.2021р. знаходяться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 - вважати йому повернутими.

Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз слід віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід до набрання ухвали суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Мостиський районний суд Львівської області.

Ухвала, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 10.05.2024р.

Суддя ОСОБА_1