Справа № 729/405/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/352/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю захисника-адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке 20 квітня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, ч. 1 ст. 263 КК України,

задоволено клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 12 квітня 2024 року включно, з утриманням у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу обставини не змінились, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни на більш м`який не встановлено, в той час, як ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були враховані під час обрання міри запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду скасувати та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заявлені прокурором ризики є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки обвинувачений раніше не судимий та має позитивні характеристики від колег. Вказує, що нічим не підтверджується, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та продовжити свою злочинну діяльність. Звертає увагу, що вже досліджено всі письмові докази сторони обвинувачення та допитані всі свідки, яких мала намір допитати сторона обвинувачення. Вважає, що запобігти зазначеним ризикам в клопотанні можливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

До початку розгляду прокурор подав заяву, в якій просив розглянути матеріали за апеляційною скаргою в його відсутності, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд не припустився жодних порушень кримінального правопорушення. Під час розгляду клопотання були присутні обвинувачений та його захисник, які висловили свою думку щодо заявленого клопотання.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а тому обґрунтованість підозри, коли складений обвинувальний акт і відбувається перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, окрім іншого, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке передбачене покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно врахував, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, на час вирішення клопотання прокурора судовий розгляд не завершений, при цьому, докази сторони обвинувачення вже досліджені, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням того, що ОСОБА_7 хоча і має зареєстроване місце проживання, не працює, дружини не має, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків можливості продовження злочинної діяльності, ухилення від явки до суду, адже міцних соціальних зв`язків обвинувачений не має.

На час розгляду клопотання прокурора раніше встановлені ризики не належної поведінки обвинуваченого не зменшились аж настільки, щоб суд мав підстави для обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Викладені стороною захисту доводи не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків його неналежної процесуальної поведінки. Всім наведеним в апеляційній скарзі обставинам, неодноразово була надана оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і під час продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, що і зумовлює однаковість змісту судових рішень, адже ні встановлені ризики, ні відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, ні дані про особу винного, ні доводи сторони захисту не змінились.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільної небезпечності для інших осіб, активної ролі ОСОБА_7 у їх вчиненні, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, та даних щодо особи обвинуваченого, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року, якою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4