Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/516/24
провадження № 1-кп/624/68/24
ВИРОК

іменем України

смт. Кегичівка 18 червня 2024 року

Кегичівський районний суд Харківської області,

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю т.в.о. секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка кримінальне №0000064 від 06 червня 2024 року, відповідно до якого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, українець, громадянин України, військовозобов`язаний, освіта середня, не одружений, працює охоронцем в агрофірмі «Сади України», інвалідом не являється, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2024 близько 18 год 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , в ході спілкування з неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс не менше трьох дарів долонею правої руки по потиличній частині голови та обличчю, та не менше двох ударів кулаком правої руки в область правої скроні ОСОБА_4 .

В результаті протиправних дій, ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді гематоми вискової області справа та садна на шиї.

За ступенем тяжкості вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п.п. 2.3.2 б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Такими чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана заява обвинуваченого, складена в присутності захисника ОСОБА_5 про беззаперечне визнання винуватості, згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, а також заява законного представника потерпілого про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акту долучено матеріали досудового розслідування №0000064 від 06 червня 2024 року та документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази в їхній сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 Постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

При обранні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного та дані про його особу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, яка обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах ІНФОРМАЦІЯ_3 , в центрі пробації не перебуває, перебуває на обліку військовозобов`язаних запасу в ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює.

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, що дане кримінальне правопорушення, на підставі ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо, працює, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого покарання передбаченого санкцією даної статті, у вигляді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання не має.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речовий доказ: DWD-R диск з записом відео отриманого під час огляду веб-сторінки у спільноті «Підслухано в Кегичівці» - залишити в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст.373-374,381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Штраф перерахувати на розрахунковий рахунок: НОМЕР_1 , отримувач коштів ІНФОРМАЦІЯ_5 , Код класифікації доходів бюджету 21081100, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Речовий доказ - DWD-R диск з записом відео отриманого під час огляду веб-сторінки у спільноті «Підслухано в Кегичівці» - залишити в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1