Справа № 308/3895/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 26.01.2024 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копинівці, Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, засудженого 14.06.2022 року вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, систематично не виконував встановлені ст. 37 КВК України обов`язки щодо відбування призначеного йому вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2022 року, покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, а саме: додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, зокрема, починаючи з 11.12.2023 року, не з`явився до КП «КШЕП» Ужгородської міської ради для відбування покарання для відпрацювання громадських робіт в повному обсязі, а саме не відпрацював залишок в 52 години громадських робіт, у зв`язку з чим продовжував і надалі порушувати порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, що підтверджується листами КП «КШЕП» Ужгородської міської ради від 11.12.2023, 21.12.2023, 08.01.2024, та 01.02.2024, про те, що ОСОБА_3 , не прибуває до вказаного комунального підприємства для відбування покарання у виді громадських робіт.

Отже, за період із 11.12.2023 року по теперішній час ОСОБА_3 , не відбув громадські роботи в повному обсязі із установлених йому 120 годин, тобто не відпрацював залишок в 52 години громадських робіт без поважних причин.

За таких обставин ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 , в присутності його захисника ОСОБА_4 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву ОСОБА_3 щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складену в присутності захисника.

В обвинувальному акті прокурором заявлено клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, дані про особу винного, який не перебуває під наглядом у КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" ЗОР. Окрім того, суд також при визначенні міри покарання за вчинений кримінальний проступок враховує особу ОСОБА_3 , який має зареєстроване місце проживання.

Відповідно до частини 2 статті 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого повне визнання вини останнім.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту на певний строк, в межах санкції та ч.2 ст.389 КК України.

При цьому, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, і на шлях виправлення не став, а вчинив нове, умисне правопорушення пов`язане з виконанням покарання призначеного за попереднім вироком, а тому на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства із призначенням обвинуваченому реальної міри покарання за вчинений ним даний проступок.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Поряд з цим, при складанні покарання за даним вироком, а також за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 14.06.2022 року, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання, у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 14.06.2022 року, і за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць і 8 (вісім) днів.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 , покарання рахувати з моменту фактичного затримання засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1