СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2800/24
ун. № 759/8058/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000595, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2024 р. адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 на майно якого накладено арешт, звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із клопотанням про скасування арешту із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, будівництва на них об`єктів нерухомості, а також забороною здійснення вирубки зелених насаджень (лісових насаджень), із забороною відділу містобудування та архітектури Обухівської РДА Київської області вчиняти дії по видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, із забороною Державним органам вчиняти дії по реєстрації дозвільних документів на забудову земельної ділянки щодо земельних ділянок з кадастровим номером :04:004:5248, що належать ОСОБА_4 , накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/17344/22 від 02.12.2022 р.

В обґрунтування клопотання вказує, що тривалість арешту майна заявника даного клопотання значно перевищує всі можливі строки проведення досудового розслідування. Арешт накладено слідчим суддею без належної перевірки підстав. В ухвалі не зазначено, яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України відповідає вказане нерухоме майно заявника. Із ухвали не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном третьої особи, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів. Належна ОСОБА_4 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5248 не відповідає ознакам речового доказу в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості (п. 10 постанови КМУ від 01.08.2006 №1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах»). Крім того, заявнику в цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, він не є учасником даного провадження та не має жодного статусу у ньому, не несе відповідальності за дії інших осіб, крім статусу третьої особи. При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Вказані обставини дають підстави для висновку, що арешт на нерухоме майно було накладено передчасно. Прокурором не надано жодного документу, що підтверджує факт віднесення саме земельних ділянок, належних на праві власності фізичній особі до земель лісового фонду.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримує та просить задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

У судове засідання прокурор не з`явився, просить проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання заперечує з підстав необхідності завершення земельно-технічної експертизи після проведення якої буде вирішено питання щодо скасування арешту.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, беручи до уваги заперечення прокурора, ознайомившись з клопотанням та додатками до нього, матеріалами кримінальної справи про накладення арешту №759/17344/22, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні N 0000595 від 20.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2022 року у справі №759/17344/22 задоволено клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури та накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі і на земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:5248, що належать ОСОБА_4 .

Первинно земельна ділянка :04:004:5248 була сформована на підставі рішення Феодосіївської сільської ради №53-54/03/21-VIII від 19.02.2021 р., згідно якого було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для індивідуального садівництва ОСОБА_5 та передано останній у приватну власність вказану земельну ділянку, віднесено земельну ділянку до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.07.2021 №1502 вказана земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_4 .

Витягом з ДРРП про реєстрацію права власності № 264188506 від 02.07.2021 підтверджується офіційне визнання державою - наявність права приватної власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 .

На поточну дату заявник залишається власником вказаної земельної ділянки.

Земельна ділянка станом на 1948, 1994 та 1999 рік належала с.г. артілі «Нове Життя» с. Ходосіївка в подальшому приєднаній до радгоспу «Хотівський», реформованому потім у КСП АК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Протоколом №5 від 28.02.1948 року засідання виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих було вирішено пункт 65-а: в зв`язку із знищенням німецькими окупантами державногаок ту, якого було видано АДРЕСА_1 , дозволити РЗВ виготовити та видати взамін знищеного новий державний акт №445823 на основі проведених землевпорядних робіт та закріпленням в межах, що визначені в державному акті площ 1755,76 га. Всього закріплюється за с.г. артіллю 1755, 76 га.

Постановою №65-а підтверджується факт видачі с.г. артілі «Нове Життя» с. Ходосіївка державного акту на площу 1755,76 га, в тому числі участки під лісами місцевого значення - 0,00 га; участки під лісами державного лісфонду - 0,00 га.

Додатково Протоколом №8 від 17.03.1948 року засідання виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих було вирішено пункт 67-а: в зв`язку із знищенням німецькими окупантами державного акту, якого було видано с.г. артілі «Нове Життя» в 1936 р., дозволити РЗВ виготовити та видати взамін знищеного новий державний акт №407464 на основі проведених землевпорядних робіт та закріпленням в межах, що визначені в державному акті №407464 площею 836,84 га. Всього закріплюється за с.г. артіллю 836,84 га.

Постановою №67-а підтверджується факт видачі с.г. артілі «Нове Життя» державного акту на площу 836,84 га, в тому числі участки під лісами місцевого значення - 0,00 га; участки під лісами державного лісфонду - 0,00 га.

24.01.1959 року рішенням Києво-Святошинського Райвиконкому депутатів трудящих було затверджено рішення загальних зборів членів колгоспу «Нове життя» с. Ходосіївка та загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Родина» с. Хотів, де члени колгоспів вирішили об`єднати колгосп «Нове життя» с. Ходосіївка та колгосп «Родина» с. Хотів в один колгосп. Об`єднаний колгосп вирішено назвати ім. Леніна с. Хотів.

Таким чином земельні ділянки колгоспу «Нове життя» повною мірою увійшли до складу колгоспу ім. Леніна, перетвореного у 1963 р. у радгосп «Хотівський», який проіснував до приватизації радгоспу у КСП «Агрокомбінат «Хотівський».

Радгоспу «Хотівський» видавався державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ № 001599 був виданий Ходосівською сільською Радою народних депутатів 01.12.1997 для сільськогосподарського виробництва.

Приналежність земель радгоспу «Хотівський» підтверджується державним актом на право постійного користування землею, з нанесеними межами земельної ділянки :04:004:5248, належної заявнику сертифікованим інженером-землевпорядником. Таким чином історично земельні ділянки належали радгоспу «Хотівський» з 1963 р., і це були землі для сільськогосподарського виробництва.

Рішенням першої сесії двадцять третього скликання Ходосіївської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 22.04.1998 було передано у колективну власність і постійне користування земельні ділянки колективному сільськогосподарському підприємству агрокомбінат "Хотівський", де було вказано: надати у постійне користування 845,8 га земель у складі резервного фонду 131,0 га природоохоронного призначення 714,8 га.

На виконання вказаних рішень, були складені та видані державні акти на право постійного користування землею.

Так, КСП Агрокомбінат «Хотівський» було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924, виданий Ходосівською сільською Радою народних депутатів від 06.12.1999, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 273.

Приналежність земель КСП Агрокомбінат «Хотівський» підтверджується державним актом на право постійного користування землею, з нанесеними межами земельної ділянки :04:004:5248, належної заявнику сертифікованим інженером-землевпорядником. Таким чином станом на 1999 земельні ділянки належали КСП «Агрокомбінат Хотівський».

Рішенням 2 сесії 24 скликання Ходосівської сільської ради від 15.06.2002 р. скасовано рішення Ходосівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 22.04.1998 «Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК "Хотівський", передано зазначені землі до земель запасу Ходосівської сільської ради.

Таким чином з 15.06.2002 вказані земельні ділянки перебували у категорії запасу земель сільської ради.

Земельна ділянка станом на 06.12.1999 перебували на праві постійного користування у КСП Агрокомбінат «Хотівський» (дата видачі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 Ходосівською сільською Радою народних депутатів), а не у будь-якого іншого лісогосподарського підприємства.

Доказом приналежності земель до лісового фонду при накладенні арешту, суд вважав лист від 30.12.2021 №538 від ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс», де вказано дослівно: «Провівши аналіз по картографічним матеріалам повідомляємо, що земельні ділянки з кадастровими номерами: …:04:004:5248… накладаються на землі лісового фонду кварталу №28 виділу 4 Києво-Святошинського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс». Лісові насадження кварталу №28 знаходяться на балансі ДП «СЛП «Київоблагроліс». Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЛК України, до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності ЗК України передані їм на праві, яке підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та протоколами лісовпорядних нарад. Вищезазначені лісовпорядні матеріали надавались Вам раніше».

Вказаний лист не є документом лісовпорядкування, не є планово-картографічним матеріалом лісовпорядкування, та не є первинним документом, що може підтвердити певний факт або обставину.

Рішенням Київської обласної ради «Про землі лісового фонду Київської області, що вивільнені внаслідок реформування колективних сільськогосподарських підприємств» від 25.01.2001 № 264-15-ХХІІІ вирішено уповноважити районні ради Київської області протягом 2001 року вирішувати питання щодо надання земель лісового фонду, які знаходяться за межами населених пунктів і вивільнені внаслідок реформування колективних сільськогосподарських підприємств, у тимчасове користування для спеціального використання на умовах оренди строком на 10 років спеціалізованим лісогосподарським підприємствам. Відповідно Додатку до вказаного рішення передано по окремим районам землі лісового фонду, а саме: Володарського, Іванківського, Кагарлицького, Макарівського, Обухівського, Тетіївського. У вказаному списку не включено Києво-Святошинський район.

На адвокатський запит, Київоблагроліс не надано рішення уповноваженого органу про передачу (надання) земельних ділянок віднесених до земель лісового фонду кварталу № 28 Києво-Святошинського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс» на території с. Ходосівка Київської області; а також не зміг надати планшети лісовпорядкування, складені у встановленому законом порядку.

Таким чином, стороною обвинувачення не надано жодного документу, що підтверджує факт віднесення саме земельних ділянок, належних на праві власності фізичній особі до земель лісового фонду. Віднесення земельної ділянки до земель лісового фонду обов`язково супроводжується наявністю відповідних документів, в силу земельного та лісового законодавства України (державний акт на право власності на землі лісового фонду, державний акт на право постійного користування землями лісового фонду, договір оренди (тимчасове користування) тощо) або принаймні рішення уповноваженого органу влади про закріплення, передачу, надання земель лісогосподарській організації для цілей лісогосподарської діяльності.

Фактично клопотання про накладення арешту ґрунтується на припущенні наявності планшету №28 Києво-Святошинського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс» відповідно до листа від 30.12.2021 №538 ДП «СЛП «Київоблагроліс».

Окрім того, належна заявнику земельна ділянка із кадастровими номерами: :04:004:5248 не відповідає ознакам речового доказу в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості (п. 10 постанови КМУ від 01.08.2006 №1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах»).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини справа "Будченко проти України" в розділі "Оцінка суду" встановлено: п. 40 "Суд нагадує, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.94 року Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії" заява N 48191/99, п. п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.82 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52).

Позбавлення добросовісного власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує право власності та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому випадку, коли у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього запобіжного заходу відпала потреба, або арешт накладено необгрунтовано.

Враховуючи те, що на даний час у застосуванні запобіжного заходу відпала потреба, зважаючи на значний проміжок часу здійснення досудового розслідування, не надання прокурором доказів, що підтверджують факт віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5248, що належить ОСОБА_4 до земель лісового фонду, що обов`язково супроводжується наявністю відповідних документів, в силу земельного та лісового законодавства України (державний акт на право власності на землі лісового фонду, державний акт на право постійного користування землями лісового фонду, договір оренди (тимчасове користування) тощо), або рішення уповноваженого органу влади про закріплення, передачу, надання земель лісогосподарській організації для лісогосподарської діяльності, слідчий суддя вважає, що наявність арешту порушує законні права та інтереси ОСОБА_4 як добросовісного набувача та власника майна, щодо володіння, користування та розпорядження вказаними земельними ділянками.

Керуючись статтями 7, 9, 22, 98, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000595, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5248, власником якої є ОСОБА_6 , що накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києві від 02.12.2022 р. у справі №759/17344/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1