Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1435/2024 Справа № 641/4153/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000899 від 20.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що 20.06.2024 до ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби 102 з приводу того, що за адресою: АДРЕСА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, зіткнення між автомобілем «Ауді А7» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем «Заз» славута д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого пасажир автомобіля «Ауді А7» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження (ЖЄО 9112 від 20.06.2024).

В наслідок цієї події пасажир авто «Ауді А7» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями, госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР.

Після проведення огляду місця події та транспортного засобу, 20.06.2024 в період часу з 12:30 до 13:45, автомобіль «Ауді А7» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » сірого кольору та автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » сірого кольору вилучені, як речовий доказ та направлені на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків вул. Г. Сковороди, 107.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 автомобіль «Ауді А7» реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично мешкає: АДРЕСА_4 .

Прокурор вважає що вилучені транспортні засоби речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, зазначені транспортні засоби, як речовий доказ, необхідний для проведення автотехнічної, трасологічної експертизи та інших автотехнічних експертиз з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.

Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором та власниками автомобілів, було надано суду заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що транспортні засоби, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, необхідні для проведення експертних досліджень та слідчих дій, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучені транспортні засоби, мають доказове значення у кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження та проведення відповідних експертних досліджень, слідчих дій.

Разом із тим, щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна слід зазначити, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Ауді А7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично мешкає: АДРЕСА_4 .

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1