Справа № 638/3688/24
Провадження №1-кп/638/1302/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова кримінальне провадження №0002893 від 15.11.2023 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Жовтневе Ізюмського району Харківської області, українки, громадянки України, заміжньої, пенсіонерки, із середньою освітою, осіб на утриманні немає, не є особою з інвалідністю, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 14. Листопада 2023 року об 11 годині 17 хвилин у період дії воєнного стану в Україні, перебуваючи у приміщенні магазину №351 ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», що знаходиться за адресою: Харківська область, м.Ізюм, вул.Гайдамацька буд.12, реалізуючи протиправний умисел на крадіжку чужого майна з метою збагачення, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом не сплати придбаного товару, здійснила крадіжку рушника для обличчя вартістю 77 гривень, дошки кухонної вартістю 59 гривень, нічника фігурного вартістю 59 гривень, викрутки вартістю 29 гривень, терки кухонної вартістю 19 гривень, сковорідки вартістю 199 гривень, ситечка з ручкою вартістю 22 гривні, чим спричинила ТОВ «Вигідна покупка» згідно висновку експерта матеріальну шкоду на загальну суму 464 гривень. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 14 листопада 2023 року об 11 годині 46 хвилин у період дії воєнного стану в Україні, перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «Реван» ТМ «Посад», що знаходиться за адресою: Харківська область, м.Ізюм, в`їзд Ринковий 3-В, повторно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом несплати придбаного товару, здійснила крадіжку масла вершкового екстра 82,5 % «Ферма» 180 г у кількості 2 одиниць загальною вартістю 139 грн 80 коп.; рожка «Гран-при» шок-сиц апел. 155г/12 у кількості 1 одиниці вартістю 48 грн 20 коп.; President Лісова Ягода «Лактонія» 1,5 % 750 г у кількості 1 одиниці вартістю 55,00 гривень; йогурту з нап. перс-марак 3.2 % Дольче ст. 280 г у кількості 1 одиниці вартістю 55,00 гривень; сиру «Адигейський» кульки вес у кількості 0,268 г вартістю 85 гривень 29 коп.; сиру м`якого «Моцарела» 45% жиру 260 г вартістю 63 гривні 90 коп.; хурми «Корольок» у кількості 0,710 г вартістю 49 гривень 66 коп.; хурми «Пирамида» у кількості 0,698 г вартістю 44 гривні 95 коп.; кеш`ю ТМ «Червона лінія» 75 г у кількості 2 одиниць загальною вартістю 89 гривень 80 коп.; печива «Клим Верона» затяжне у кількості 0,162 г вартістю 15 гривень 41 коп.; мигдалю ТМ «Червона Лінія» 75 г у кількості 2 одиниць загальною вартістю 79 гривень 80 коп.; кориці меленої 10 г «Червона Лінія» у кількості 2 одиниць вартістю 9,00 гривень, яблука персика у кількості 0,328 г вартістю 6 гривень 54 коп.; цукру білого кристалічного 2 кг ТМ «Посад» у кількості 1 пачки вартістю 65 гривень 20 коп. (ціни вказані з ПДВ), чим спричинила ТОВ «Реван» ЄРДПОУ 42553572, згідно висновку експерта, матеріальну шкоду на загальну на суму 784 гривні 45 коп.. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялась у скоєному злочині та щодо обставин вчинення кримінального правопорушення пояснила, що у листопаді 2023 року викрала товари, зазначені у обвинувальному акті, у магазині Аврора та Посад. Про введення в Україні воєнного стану їй було відомо. Просила суворо не карати.

Винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочині ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої в умовах воєнного стану, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану та кваліфікує її дії за ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, відомості про особу винної, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставини, що обтяжує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченої в даній ситуації ґрунтується на належній критичній оцінці нею своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судима, заміжня, пенсіонерка, осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра у КНП ІМР «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері» не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченій суд призначає покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченої до скоєного та її поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі.

Однак суд вважає, що обвинувачена не потребує ізоляції від суспільства, її виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконання покладених на неї обов`язків, та приймає рішення про звільнення її у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Об`єктивні обставини, які б давали підстави для висновку про неможливість виправлення обвинуваченої при призначенні їй покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком відсутні.

Застосування інституту звільнення від відбування покарання, має бути індивідуальним щодо кожної особи та на думку суду не зашкодить реалізації цілей покарання, сприятиме виправленню обвинуваченої без ізоляції від суспільства та попередженню скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

У той же час, з метою контролю за поведінкою засудженої, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не подавався.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ рушник для обличчя, дошку кухонну, нічник фігурний, викрутку, терку кухонну, сковорідку, ситечко з ручкою залишити законному володільцю.

Речовий доказ масло вершкове екстра 82,5 % «Ферма» 180 г у кількості 2 одиниць; рожок «Гран-при» шок-сиц апел. 155г/12 у кількості 1 одиниці; President Лісова Ягода «Лактонія» 1,5 % 750 г у кількості 1 одиниці вартістю; йогурт з нап. перс-марак 3.2 % Дольче ст. 280 г у кількості 1 одиниці; сир «Адигейський» кульки вес у кількості 0,268; сир м`який «Моцарела» 45% жиру 260 г; хурма «Корольок» у кількості 0,710 г; хурма «Пирамида» у кількості 0,698 г; кеш`ю ТМ «Червона лінія» 75 г у кількості 2 одиниць; печиво «Клим Верона» затяжне у кількості 0,162 г; мигдаль ТМ «Червона Лінія» 75 г у кількості 2 одиниць; кориця мелена 10 г «Червона Лінія» у кількості 2 одиниць, яблуко персик у кількості 0,328 г; цукор білий кристалічний 2 кг ТМ «Посад» у кількості 1 пачки залишити законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1