"13" березня 2024 р. Справа № 363/2523/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника Вишгородського РВ №1 ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород подання Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинівка Вишгородського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2023 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно зі ст. ст. 75, 76 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області звернулася фахівець ІІ категорії Вишгородського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 до місця відбування призначеного покарання. Обґрунтовано це подання тим, що з 18.08.2023 року на обліку Вишгородського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області перебуває засуджений ОСОБА_4 , який за період відбування іспитового строку зарекомендував себе посередньо. Так, 04.09.2023 року був ознайомлений з порядком та покладеними на нього судом обов`язками. Також в цей день засудженому були встановлені дні явки до органу пробації на реєстрацію, а саме: кожного другого вівторка місяця. При цьому, обов`язки покладені на нього судом ОСОБА_4 не виконував в повному обсязі, на реєстрацію не з`являвся вчасно. 12.09.2023 року засуджений не з`явився на реєстрацію, 13.09.2023 року засудженому було надіслано виклик за яким він не з`явився та 26.09.2023 року останньому було надіслано повторний виклик. 06.10.2023 року ОСОБА_4 з`явився до відділу, надавши пояснення щодо неявки та йому було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі повторної неявки. 12.12.2023 року засуджений повторно не з`явився до відділу на реєстрацію, а 26.12.2023 року з`явився до відділу та надав пояснення в яких вказав, що з 12.12.2023 року по 19.12.2023 року хворів, про що надав довідку з «Литвинівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини». 13.02.2024 року ОСОБА_4 повторно не з`явився на реєстрацію, у зв`язку з чим 14.02.2024 року йому було надіслано виклик, а 19.02.2024 року засуджений з`явився до відділу та надав пояснення, в яких вказав, що не з`явився на реєстрацію у зв`язку з відсутністю коштів на проїзд. До кримінальної та адміністративної відповідальності за період відбування покарання ОСОБА_4 не притягувався.

Представник Вишгородського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області в судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор проти подання заперечувала. Засуджений в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні подання, зобов`язався сумлінно виконувати покладені на нього вироком суду обов`язки. Пояснив, що дійсно три рази не з`явився на реєстрацію до органу пробації, при цьому один раз він хворів, про що надав відповідну довідку з лікарні, а ще два рази в нього не було грошей на проїзд.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 133 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу) має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Під час розгляду подання судом встановлено наступне:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Вирок суду набрав законної сили 21.07.2023 року.

Вищевказаний вирок суду направлено на виконання до РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, який здійснюючи свої повноваження, 18.08.2023 року поставив ОСОБА_4 на облік, роз`яснив порядок і умови відбування покарання з випробуванням, встановив дні явки.

Як слідує з матеріалів особової справи за №84/ЗВП/2023 - 12.09.2023 року, 12.12.2023 року та 13.02.2024 року ОСОБА_4 не з`явився до органу пробації на реєстрацію, при цьому один раз 12.12.2023 року з поважної причини, оскільки знаходився на лікування, що підтверджується відповідною довідкою медичної установи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 5 ст. 166 КВК України передбачено, що поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Пунктами 2, 3 розділу 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції від 29.01.2019 року за №272/5, який набрав чинності 29.01.2019 року, передбачено, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що в матеріалах особової справи відсутні переконливі докази того, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення, умисно ухиляється від явки на реєстрацію та умисно не виконує покладені на нього судом обов`язки. При цьому судом встановлено, що засуджений має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, офіційно не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків, неодружений, на даний час проживає один, має обмежене коло спілкування, авторитетом серед друзів не користується, за час іспитового строку кримінальних правопорушень не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався. Таким чином, на переконання суду, безумовне виконання засудженим інших обов`язків, покладених на нього відповідно до вимог ст. 76 КК України, навіть попри нез`явлення три рази для реєстрації, з огляду на пояснення засудженого, не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні даного подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції від 29.01.2019 року за №272/5, який набрав чинності 29.01.2019 року, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Особову справу засудженого ОСОБА_4 - повернути до Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1