УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року

м. Київ

справа № 760/27097/23

провадження № 51-3083 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ФІЛІП МОРРІС БРЕНДЗ Сарл - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 травня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , та скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 09 березня 2023 року у справі № 757/8805/23-к, якою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000499 від 07 червня 2021 року та накладено арешт на: устаткування (машину) для виготовлення сигарет марки «Mark-9», виробництва Китаю, 2018 року випуску; лінію упаковки сигарет «HLP2», виробництва Китаю, 2018 року випуску.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 травня 2024 рокувідмовлено у відкритті провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 та представника потерпілого ФІЛІП МОРРІС БРЕНДЗ Сарл - адвоката ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року, оскільки зазначена ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

У касаційній скарзі представник потерпілого ставить вимогу про скасування вказаної ухвали апеляційного суду. Вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 23 січня 2024 року у справі № 569/19829/21, відповідно до якої ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна. Зазначає, що заявник добросовісно очікував, що за його апеляційною скаргою також буде відкрите апеляційне провадження, аналогічно як це відбулось у інших подібних справах № 569/19829/21, № 161/787/24, № 991/9774/23. Вказує на те, що висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 23 січня 2024 року, не були застосовані у цьому провадженні, а у відкритті апеляційного провадження було відмовлено незаконно.

Стверджує, що слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва 20 лютого 2024 року фактично здійснив перегляд ухвали про накладення арешту виключно з тих же підстав, що й Київський апеляційний суд у постанові від 08 травня 2023 року у справі № 757/8805/23-к, однак дійшов абсолютно протилежних висновків. Вказує на те, що зняття арешту з обладнання, призначеного для виробництва цигарок, знайденого на місці злочину і яке безпосередньо стосується вчиненого злочину і є речовим доказом у справі, ускладнює роботу правоохоронних органів з розслідування і доведення вчиненого правопорушення.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею174 КПК передбачено право визначеного кола осіб заявити клопотання про скасування арешту майна, яке на стадії досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Так, стаття 309 КПК містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали від 09 травня 2024 року, апеляційний суд правильно встановив, що ухвала слідчого судді про скасування арешту майна не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Вказане узгоджується з висновком, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 травня 2024 року (справа 712/191/23), відповідно до якого ухвали слідчого судді про відмову в скасуванні арешту майна, а також про повне або часткове скасування арешту майна відповідно до положень пункту 9 частини 1 статті 309 КПК у взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПКапеляційному оскарженню не підлягають.

Водночас посилання представника потерпілого на постанову Верховного Суду від 23 січня 2024 року є нерелевантним.

Згідно з частиною 4 статті 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою представника потерпілого слід відмовити.

Розглядаючи питання про відмову у відкритті касаційного провадження, колегія суддів враховує, що представник потерпілого вважає, що дане провадження містить виключну правову проблему і є необхідність передачі цього провадження до розгляду Великої Палати Верховного Суду для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, оскільки мають місце два протилежні висновки Верховного Суду. Зокрема, вказує на висновок Верховного Суду, викладений в ухвалі від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18, яким встановлено, що відповідно до положень статті 309 КПК ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту не підлягає апеляційному оскарженню, та висновок Верховного Суду, викладений в ухвалі від 23 січня 2024 року у справі № 569/19829/21, яким встановлено, що оскільки ухвала слідчого судді про скасування арешту або відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову у арешті майна, то у комплексному розумінні положень КПК така ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Водночас, питання щодо апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про скасування арешту майна вже було предметом розгляду Об`єднаної палати Верховного Суду, яка сформувала правовий висновок (справа 712/191/23, постанова від 20 травня 2024 року), якого і мають дотримуватися суди при розгляді зазначених питань.

Разом з цим, законодавцем визначені підстави і порядок передачі кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду у статтях 434-1, 434-2 КПК, тобто віднесені до стадії касаційного розгляду.

Відповідно до вимог частини 5 статті 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Водночас прийняття рішення про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду не передбачено на стадії розгляду, у порядку статті 428 КПК, питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частиною 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ФІЛІП МОРРІС БРЕНДЗ Сарл - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 травня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3