УХВАЛА

10 червня 2024 року

м. Київ

справа № 331/2750/23

провадження № 51-4727 км 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання сторони захисту про забезпечення можливості перебування ОСОБА_9 , який тримається під вартою, під час судового засідання поза межами місця для утримання осіб, які тримаються під вартою, заявлене в межах провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 19 червня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року.

установив:

У судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про забезпечення можливості перебування ОСОБА_9 , який тримається під вартою у скляній кабіні, під час судового засідання поза межами місця для утримання осіб, які тримаються під вартою. В обґрунтування вказаного клопотання, захисник посилався на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а саме рішення від 04 жовтня 2016 року у справі «Ярослав Бєлоусов проти Росії». Крім того, захисник зазначає, що перебування ОСОБА_9 у скляній кабіні обмежує його право на захист та конфіденційне спілкування з захисниками.

Заслухавши думку засудженого та його захисників, які підтримали подане клопотання, позицію прокурора, який покладався на розсуд суду, однак просив врахувати, що ОСОБА_10 засуджений за вчинення кількох злочинів, один з яких насильницький, в минулому є кадровим співробітником Служби безпеки України, має спеціальну підготовку, у тому числі фізичну, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 318 КПК розгляд кримінального провадження відбувається у спеціально обладнаних залах судових засідань.

Відповідно до п. 11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Державної Судової адміністрації України та Генеральної прокуратури України від 26 травня 2015 № 613/785/5/30/29/67/68 у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог державних будівельних норм (далі - ДБН).

Вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом, ОСОБА_11 було засуджено за ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 407 КК із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та один місяць. На час розгляду кримінального провадження у касаційному суді засуджений відбуває покарання та наразі етапований для участі у судових засіданнях.

Обґрунтовуючи своє клопотання сторона захисту посилається на рішення в справі «Ярослав Бєлоусов проти росії» (пункти 145-154). Разом із тим, у цій справі заявник перебував у статусі підсудного, а справа перебувала протягом тривалого часу на розгляді суду першої інстанції, під час якого для сторони захисту існувала сукупність перешкод, зокрема існувала проблема переповненості судової зали загалом, оскільки справа мала резонансний характер, одночасного розміщення заявника у скляній кабіні з іншими обвинуваченими у досить тісних умовах, унаслідок чого заявник міг спілкуватися із захисником тільки через мікрофон поруч із поліцейськими, не міг опрацьовувати документи та робити записи.

ЄСПЛ наголосив, що саме на національних судах лежить відповідальність вибрати найбільш відповідний захід безпеки для певної справи, враховуючи інтереси забезпечення правосуддя, прийняття судового процесу як справедливого та презумпцію невинуватості; суди повинні водночас забезпечити права обвинуваченого на ефективну участь у провадженні й отримання практичної та ефективної юридичної допомоги.

У цій справі, за висновком ЄСПЛ, використання заходів безпеки не було обґрунтованим конкретними ризиками для безпеки або питаннями порядку у судовому залі; суд не міг забезпечити знаходження обвинувачених поза скляною кабіною, хоча міг змінити судовий зал на інший з більшою кількістю кабін. Саме це в сукупності вплинуло негативно на справедливість судового провадження щодо заявника. Тому ЄСПЛ визнав порушення права останнього на ефективну участь у провадженні та на отримання практичної й ефективної юридичної допомоги (стаття 6 §§ 1 та З (Ь), (с) Конвенції), оскільки застосовані обмеження не були необхідними та пропорційними.

Порівнюючи обставини розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 з обставинами зазначеної вище справи, колегія суддів звертає увагу на низку відмінностей. Зокрема, ОСОБА_9 має процесуальний статус засудженого за тяжкі злочини, один з яких є злочином насильницького характеру, та відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком, що набрав законної сили.

Судовий розгляд здійснюється судом касаційної інстанції, відповідно Суд не перевіряє фактичні обставини справи, не досліджує докази, а здійснює розгляд у межах поданих касаційних скарг та своїх повноважень визначених ст. 433 КПК.

Засуджений має достатні можливості для вільного спілкування із двома захисниками, які знаходяться поряд із ним в залі судового засідання, та захисником, який знаходиться на зв`язку у режимі відеоконференції. У залі відсутні сторонні особи, а зв`язок і комунікація між учасниками провадження та судом технічно забезпечені належним чином.

Спеціально обладнане в залі судового засідання місце для утримання засудженого не є металевою кліткою та не є переповненим, ОСОБА_9 знаходиться у скляній кабіні один і має можливість, як знайомитися з документами у разі необхідності, так і робити відповідні записи.

За необхідності стороні захисту судом може бути надано час для спілкування із підзахисним у залі судового засідання за відсутності інших учасників.

Отже, знаходження ОСОБА_9 у спеціально обладнаному в залі судового засідання місці для утримання засудженого не обмежує його прав на ефективну участь у судовому засіданні та отримання практичної та ефективної правової допомоги, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту.

Суд також бере до уваги, що засуджений є кадровим співробітником Служби безпеки України, має спеціальну, у тому числі фізичну підготовку.

Враховуючи викладене, а також те, що застосований захід щодо утримання засудженого в спеціально обладнаному місці у залі судового засідання відповідає конкретній обстановці та обставинам, його застосування обґрунтоване розумними вимогами громадської безпеки та належного здійснення правосуддя, у задоволенні вказаного вище клопотання сторони захисту слід відмовити.

Керуючись от. от. 350, 371 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про забезпечення можливості перебування ОСОБА_9 під час судового засідання поза межами місця для утримання осіб, які тримаються під вартою.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3