У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/251/24

07 березня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого -

Івано-Франківська КЕЧ району МО України - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000002 від 02.01.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Надвірна, Івано-Франківської області, жителя: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця - техніка цеху регламенту та ремонту ракет та реактивних снарядів військової частини НОМЕР_1 , одруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, не судимого, українця, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне будівництво споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, щодо земель в охоронних зонах та в зонах особливого режиму використання земель.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

В Івано-Франківській КЕЧ району обліковується земельна ділянка площею 1497,84 га військового містечка АДРЕСА_2 , яка розташована за межами населеного пункту АДРЕСА_3 ).

Вищевказана земельна ділянка площею 1497,84 га, державної форми власності використовується на підставі Державного акту на право постійного користування землею, виданого військовій частині НОМЕР_2 (правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 ), серії НОМЕР_3 від 18.05.1995 року.

Наказом начальника Делятинського гарнізону від 27.12.2018 року №24Г «Про закріплення земельних ділянок, казарменно-житлового фонду і комунальних споруд та призначення відповідальних за їх експлуатацію», земельна ділянка площею 1497,84 га згідно Державного акту на право користування землею ІІ-ІФ №000378 від 18.05.1995 року, виданого Надвірнянською районною радою, закріплена за наступними землекористувачами: військовою частиною НОМЕР_1 - 155,0400 га, ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» - 1315,8000 га, Івано-Франківська КЕЧ району - 7,0000 га, БУ-2 (під житловим фондом) - 20,0000 га.

Згідно Переліку закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, затвердженого начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України 03.09.2010 року, територія військової частини НОМЕР_1 є закритим військовим містечком, яке має у своєму складі житловий фонд.

Відповідно до ст.92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно ст.1 ЗУ «Про використання земель оборони», землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

Відповідно до ст.77 ЗК України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

Крім цього, відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також, згідно ч.1 ст.115 ЗК України, до зон особливого режиму використання земель відносяться території військових об`єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, для забезпечення функціонування цих об`єктів, збереження озброєння, військової техніки та іншого військового майна, охорони державного кордону України, а також захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах, у зв`язку із чим земельні ділянки та споруди, що знаходяться на території вказаного закритого військового містечка № НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ), відносяться до зон особливого режиму використання.

У відповідності до Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року №285, та Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс 2:2021), затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2494, визначено, що територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільчих газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності є охоронною зона об`єктів газорозподільної системи. Згідно додатку А, Кодексу 2:2021, таблиця А.1, пн.8, мінімальна відстань від підземних газопроводів низького тиску (до 0,05 МПА) до фундаментів будівель та споруд становить не менше 2 метрів.

Водночас, на території військового містечка № НОМЕР_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 (за генпланом №281) фактично проживає гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, в порушення вимог ст.ст.77, 115, 125, 126 ЗК України, порушуючи право державної власності на вищевказані землі, достовірно знаючи про цільове призначення земель військового містечка № НОМЕР_4 та військової частини НОМЕР_1 - у вигляді земель оборони із особливим режимом їх використання, та знаючи про наявність газопроводу, діючи умисно та керуючись корисливими мотивами, без будь якого на те дозволу, обвинувачений ОСОБА_4 , неподалік від свого місця проживання, а саме будинку АДРЕСА_4 , на початку серпня місяця 2019 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, здійснив самовільне будівництво споруди на самовільно зайнятій земельної ділянці, шляхом здійснення будівництва (спорудження) капітальної споруди гаража, площею 26,39 м2, висотою 2,15 м., із будівельного матеріалу дерев`яної дошки та метало-профільної бляхи, в особистих цілях (розміщення особистих речей), чим здійснив обмеження до самовільно зайнятої земельної ділянки інших осіб, у тому числі військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та службових осіб будинкоуправління №2 Івано-Франківської КЕЧ району, у розпорядженні яких знаходиться вказана земельна ділянка, тобто позбавив останніх права користування нею у вказаній площі, а також порушив вимоги щодо заборони будь-якої господарської діяльності в охоронній зоні об`єктів газорозподільної системи, чим унеможливив доступ до газової мережі.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України при обставинах, наведених в обвинувальному акті.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що подібного більше не повторить та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, про що 26.02.2024 року подав до суду письмове клопотання.

Представник потерпілого - Івано-Франківської КЕЧ району МО України в підготовчому судовому засіданні вказав, що не заперечує відносно задоволення даного клопотання обвинуваченого і звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.1971 КК України на підставі ст.48 КК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що клопотання обвинуваченого підставне, підлягає до задоволення і його слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч.4 ст.1971 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Суд констатує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Злочин, передбачений ч.4 ст.1971 КК України, до категорії корупційних кримінальних правопорушень не відноситься.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою винуватість у скоєному, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється виключно судом, а згідно з нормами ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, як перевірено судом, згідно долучених до клопотання доказів, обвинувачений ОСОБА_4 демонтував самовільно побудований гараж та звільнив самовільно зайняту земельну ділянку. На даний час Івано-Франківська КЕЧ району будь-яких претензій до обвинуваченого не має, що підтверджено в судовому засіданні представником потерпілого.

Отже, вчинене ОСОБА_4 діяння втратило суспільну небезпечність, а сам обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст.48 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, оскільки він як особа перестав бути суспільно-небезпечним.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у п.7 Постанови від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», згідно якої для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним, а особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

За вказаних обставин суд вважає, шо є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження №0000002 від 02.01.2024 року відносно нього.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2024 року не заявлявся, арешт на майно не накладався, судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні, питання щодо яких має вирішувати суд відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

На підставі ст.ст.12, 44, 48 КК України, керуючись ст.ст.284-286, 288, 314, 370, 371, 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження №0000002 від 02.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України закрити.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1