Справа № 216/638/24
провадження 1-кп/216/387/24
ВИРОК

іменем України

04 квітня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за №0000001 від 02.01.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, а саме:

- 26.02.2010 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 29.06.2010 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 306, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.04.2014 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 1 місяць 11 днів;

- 19.02.2016 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 15.03.2018 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст.70, 71 КК України та відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області 14.06.2018 до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнився 09.04.2021 по відбуттю строку покарання;

- 21.09.2021 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до арешту строком два місяці. Вирок набув законної сили 30.10.2021;

- 08.11.2021 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 70 КК України та відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24.05.2022 до 2-х місяців арешту;

- 28.07.2022 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4-х місяців арешту;

- 10.08.2022 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України та відповідно до вироку Інгулецького районного суду 28.07.2022 до 5 місяців арешту. Звільнився 04.01.2023 по відбуттю строку покарання.

- 17.08.2023 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 06.09.2023 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 357, ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України до 2 років обмеження волі;

- 27.02.2024 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

за ст. 359 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

28.07.2022 вироком Інгулецького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 4 місяці арешту.

Крім того, ОСОБА_4 протягом 2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. ч.1, ч.2 ст.178, ч.1 ст.175-1 КУпАП.

16 лютого 2023 року ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за поданням начальника Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік із застосуванням щодо нього наступних обмежень: 1) заборонити виходити з будинку (квартири) за місцем мешкання з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступної доби; 2) заборонити виїжджати в особистих справах за межі місця проживання без письмового дозволу органу поліції, який здюйснює нагляд; 3) зобов`язати з`являтися на реєстрацію до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області 1 раз на місяць, кожен перший вівторок місяця.

04.01.2023 ОСОБА_4 був звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання та 24.02.2023 останнього було поставлено на облік Криворізьким РУП ГУНП в Дніпропетровській області та заведено контролько-наглядову справу №4/23.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" визначено обов`язки піднаглядного:

Особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобов`язанні вести законопослушний спосіб життя, не порушувати громадський порядок і додержуватись таких правил:

а) прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ними місце проживання і зареєструватися в органі Національної поліції;

б) з`являтися за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і давати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду;

в) повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи, місця проживання чи перебування, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах;

г) в разі від`їзду в особистих справах з дозволу поліцейського в інший населений пункт та перебування там більше доби зареєструватися у відповідному органі Національної поліції.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 достовірно знаючи про встановлення щодо нього адміністративного нагляду та обов`язки піднаглядного, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України, діючи умисно, усвідомлено, з метою ухилення від адміністративного нагляду, не повідомляючи працівників Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області, самовільно залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 та починаючи з 03.12.2023 і по даний час жодного разу не з`явився на реєстрацію в Криворізьке РУП ГУНП у Дніпропетровській області, та був відсутній в час з 23:00 год. до 05:00 год. за адресою: АДРЕСА_3 , не повідомивши працівників поліції про своє місце перебування, чим порушив вимоги Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" №264/94-ВР від 01.12.1994 року та обмеження, встановлені ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року.

1. Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 359 КК України, а саме у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, у разі звільнення з місць позбавлення волі.

2. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_6 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 359 КК України.

У цій угоді зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про можливість її укладення, а саме:

1)беззастережне визнання винуватості, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 359 КК України незаконне придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу;

2)дії, які обвинувачений вчинив (зобов`язується вчинити) з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення (проступку), а саме: обвинувачений ОСОБА_7 у ході судового розгляду щиро розкаявся та беззастережно визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні (проступку);

3)з обвинуваченим ОСОБА_4 домовленостей щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, не було;

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особу ОСОБА_4 , який є раніше неодноразово судимим, наглядався лікарем-психіатром з 2006 по 2009 рік у зв`язку порушенням психологічного розвитку, до лікаря-нарколога звертався за медичною допомогою з червня 2010 року по вересень 2010 року у зв`язку з вживанням опіоїдів зі шкідливими наслідками; за місцем проживання характеризується посередньо; офіційно не працевлаштований, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, наявність обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання - рецидив злочинів, а також наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, та можливість виправлення ОСОБА_4 .

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 395 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України сторони погодились остаточно призначити ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.

Під час судового засідання у кримінальному провадженні №0000001 від 02.01.2024р. відносно ОСОБА_4 прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 , зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність цього кримінального правопорушення (проступку) до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Вину у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 359 КК України, тобто самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, у разі звільнення з місць позбавлення волі, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просила суд затвердити укладену з його підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального проступку (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить з класифікації кримінального правопорушення (проступку), особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено кримінальний проступк.

За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначено, що якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням обвинуваченим своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , воно містить склад кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 359 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями, вчинив самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, у разі звільнення з місць позбавлення волі.

5. Призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення (проступку) є таким, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, особі обвинуваченого, та таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, останній раз вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року, за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 та ст. 71 КК України. Кримінальний проступок, за вчинення якого ОСОБА_4 визнається винним даним вироком вчинений до постановлення 27 лютого 2024 року вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд вважає правильним призначити покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

6. Запобіжний захід.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

При цьому, суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки.

Разом з тим, згідно вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 під час досудового розслідування, залишено незмінним до набрання цим вироком законної сили.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

7. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

8. Процесуальні витрати.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні

9. Вирішення долі речових доказів.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76, ст. 359 Кримінального кодексу України, статтями 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 квітня 2024 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000001 від 02.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 359КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 359 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту постановлення вироку, тобто з 04 квітня 2024 року.

В строк покарання зарахувати покарання частково відбуте за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року у період з 01 лютого 2024 по 03 квітня 2024 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1