ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1057/24 Справа № 210/7137/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0001438 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

Встановила:

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Улан-Уде, російської федерації, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх чи інших осіб не має, офіційно не працевлаштованого, раніше судимий:

- 24.05.2011 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 27.08.2014, на підставі ст. 81 КК України звільнений з місця позбавлення волі;

- 14.12.2015 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. 14.09.2018 звільнений з місця позбавлення волі;

- 20.07.2016 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 13.07.2016 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

затверджено угоду про визнання винуватості від 25.12.2023 року укладену між прокурором та обвинуваченим та визнано винним ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку, 23.12.2023, приблизно о 18:30 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи у парку «Будівельників», що знаходиться по вулиці Тбіліській, міста Кривого Рогу, разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , скористався відсутністю уваги з боку останнього, та відкривши портфель чорного кольору, який належить ОСОБА_10 , виявив у ньому портативну батарею марки «Xiaomi», у металевому корпусі синього кольору, ємкістю 10000 мАг, який також належить ОСОБА_10 . Так, в цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь. Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, діючи умисно, з корисливою метою, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, ОСОБА_8 дістав з портфелю портативну батарею марки «Xiaomi», що належить ОСОБА_10 , після чого помістив її до власних речей, щоб сховати.

В подальшому, ОСОБА_8 разом із викраденою у ОСОБА_10 портативною батареєю марки «Xiaomi» з місця вчинення злочину зник, тим самим заволодів майном потерпілого, чим завдав останньому майнову шкоду, сума якої відповідно до висновку експерта судової товарознавчої експертизи від 24.12.2023 № 6389/23 становить 663,60 грн.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості від 25.12.2023 року, визнати винним ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на 3 роки із покладенням відповідних обов`язків передбачених ст. 76 КК України. На обґрунтування своїх вимог вказує, що призначене судом першої інстанції покарання, не відповідає вимогам угоди про визнання винуватості та є менш суворим, ніж узгоджене сторонами угоди, що є підставою для скасування вироку та ухвалення нового.

Крім того, прокурор зазначає, що судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання показання з іспитовим строком, безпідставно призначено мінімальний термін іспитового строку. Зауважує, що суд при призначені тривалості іспитового строку повинен враховувати ті ж самі критерії, які він бере до уваги при призначенні виду та строку покарання засудженому, а також прагнення особи до виправлення та ведення законослухняного способу життя. Так, ОСОБА_8 є особою раніше неодноразово судимою, вчинив тяжкий злочин, тому застосування найменшого терміну іспитового строку не є доцільним, щоб засуджений довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ніким із учасників провадження не оскаржуються, тому апеляційним судом не переглядаються.

Частина 2 ст. 473 КПК України передбачає, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 цього Кодексу.

Пункт 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, встановлює, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Колегія суддів, вважає слушними твердження прокурора щодо істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Так, відповідно до укладеної угоди про визнання винуватості від 25.12.2023 року, між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_8 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, за умовами якої сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_8 за ч.4 ст.184 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання з випробуванням (а.п. 9).

Водночас, суд першої інстанції, при обранні міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , врахувавши умови угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, призначив обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік, з покладенням відповідно обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Тобто, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає покаранню узгодженому між підозрюваним та прокурором, яке зазначене в угоді про визнання винуватості від 25.12.2023, чим допустив істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, з постановленням в цій частині нового вироку, яким призначити обвинуваченому покарання визначене на підставі угоди про визнання винуватості від 25.12.2023 у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Разом з цим, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 № 13, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, що свідчить про схильність до вчинення протиправних діянь, не працює, міцних соціальних зв`язків не має, визнав вину та затвердив угоду про визнання винуватості, ОСОБА_8 необхідно встановити іспитовий строк у виді 2 років., чим будуть дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_8 , скасувати в частині призначеного покарання за результатами затвердження угоди.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.12.2023 року у даному кримінальному провадженні між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_9 .

Визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити визначене угодою покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком у 2 (два) роки, якщо він протягом вказаного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді