Справа № 509/1413/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, Одеської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та в рамках кримінального провадження №0002711 від 05.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Фурманівка, Кілійського району Одеської області, громадянин України, українець за національністю, освіта середня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, та цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

учасники цивільного провадження по справі:

прокурор ОСОБА_3 потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 , обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2016 року близько 10 годин 10 хвилин, в світлий час доби, на узбіччі дороги вул. М. Жукова, Овідіопольського району, Одеської області, знаходився водій автомобіля марки «Тойота Марк 2» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В цей же час, в напрямку м. Одеса, по своїй смузі рухався технічно справний мотоцикл «Ямаха ТТR260», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Знаходячись на вказаній вулиці, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_5 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр виїзду на дорогу, не надавши перевагу в русі мотоциклу «Ямаха TTR260» д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , що рухався по проїзній частині дороги, та допустив з ним зіткнення лівою передньою боковою частиною автомобіля з правою боковою передньою частиною мотоциклу.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п.10.1,10.2,10.4 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:

-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

-п.10.2 Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги-велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.»

-п. 10.4 «Водій,що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині-і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.»

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водію мотоциклу «Ямаха TTR260» д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №49 від 27.03.2017 р. спричинено тілесні ушкодження у вигляді: інфікованої забійної рани внутрішньої поверхні правого колінного суглоба і правого стегна, нижньої тритини; пошкодження заднього рогу медіального (внутрішнього) меніска правого колінного суглобу з розповсюдженням лінії пошкодження на нижню суглобову поверхню; забійна рана лівого колінного суглоба, передньо-внутрішньої поверхні. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, і могли бути заподіяні частинами рухомого автомобіля і мотоцикла при контактуванні з тілом потерпілого в момент зіткнення, а також за рахунок подальшого падіння потерпілого на дорожнє покриття, цілком можливо при ДТП 26.09.2016 року. Тілесні ушкодження, які отримані одночасно при ДТП оцінюються в сукупності, оскільки інфікована забійна рана внутрішньої поверхні правого колінного суглоба і правого стегна, нижньої третини; пошкодження заднього рогу медіального (внутрішнього) меніска правого колінного суглобу з розповсюдженням лінії пошкодження на нижню суглобову поверхню, потягнули за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 день, то ці пошкодження, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому.

В ході судового розгляду кримінального провадження під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав та заявив клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності. Обвинувачений зазначив, що крім даного обвинувачення, до кримінальної відповідальності він не притягується.

Захисник обвинуваченого підтримав його клопотання, прокурор не заперечував проти їх задоволення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від досудового розслідування або суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст.12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) дії, що кваліфікуються за ст.286 ч.1 КК України віднесені до злочину середньої тяжкості. У зв`язку із прийняттям змін до КК України, дії передбачені ст.286 ч.1 КК України, на даний час віднесені до категорії нетяжкого злочину.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Санкцією ст. 286 ч.1 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно обвинувального акту, останнім днем вчинення інкримінованих обвинуваченим кримінальним правопорушенням є 26 вересня 2016 року. Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо обвинувачених сплили строки давності передбачені п.п. 2 та 3 ч.1 ст.49 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надали на це свою згоду.

Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою.

Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду та не вчинив нового злочину, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи їх ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.

Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, суд вважає клопотання обвинуваченого обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню і приходить до висновку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та звільнити його від кримінальної відповідальності передбаченої зазначеними статтями КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заходів забезпечення кримінального провадження у виді міри запобіжного заходу та відносно обвинуваченого, та (або) арешту предметів та речей під час досудового та судового слідства не застосовувалось.

Речові докази до справи не долучались.

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягає стягненню процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 5 541,48 грн. (791.64+791.64+3958.2= 5 541,48 грн.)

В ході судового розгляді з боку потерпілого ОСОБА_6 був поданий цивільний позов про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 58 924.24 грн. та моральної шкоди в розмірі 1 200 000 грн., в наслідок вчинення кримінального правопорушення. Під час судового розгляду цивільний позивач наполягав на своїх позовних вимогах. З урахуванням того, що кримінальне провадження підлягає закриттю цивільний позов в рамках кримінального провадження не розглянутий, суд вважає можливим виділити цивільний позов з додатками до нього в окреме провадження та направити до канцелярії суду з метою виконання умов ст.14 ЦПК України.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284,285-286,288,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності передбаченої ст.286 ч.1 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002711 від 05.12.2016 року відносно ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України, закрити в зв`язку з закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 5 541,48 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, виділити в окреме провадження з метою розгляду в порядку цивільного судочинства та направити до канцелярії суду з метою виконання вимог ст. 14 ЦПК України.

Копію ухвали направити учасникам кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1