УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 481/505/17

провадження № 51-5355 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 12 березня 2024 року,

встановив:

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за:

- ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 2 роки;

- ч. 3 ст. 191 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 3 роки.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_5 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 147 354, 39 грн залишено без розгляду.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року без зміни.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви захисника засудженої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 березня 2024 року апеляційні скарги засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року без зміни.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, скасувати обвинувальний вирок та закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник вказує на те, що неповнота судового слідства полягає в тому, що судом не було взято до уваги відсутність в матеріалах справи постанови про призначення прокурора/групи прокурорів, як процесуальних керівників під час досудового слідства, а саме відсутність повноважень у

прокурора ОСОБА_6 , який приймав участь в розгляді кримінального провадження за клопотанням про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

На думку захисника, суд безпідставно вважає, що прокурор ОСОБА_6 , який приймав участь у справі, має на це відповідні повноваження, оскільки постанова від 10 серпня 2016 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, на яку посилаються суди у своїх рішеннях, всупереч запереченням сторони захисту, була долучена до матеріалів справи вже під час розгляду клопотання про перегляд справи за нововиявленими обставинами, і вказаний доказ взагалі ніколи не пред`являвся. При цьому, як вважає захисник, судом не була врахована позиція Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладена в Постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15.

Крім того, захисник вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у тому, що всі докази під час досудового слідства були зібрані неуповноваженою на те особою (слідчим) під неналежним процесуальним керівництвом.

Також захисник звертає увагу на відсутність потерпілого у кримінальному провадженні, як під час досудового слідства так і в судовому засіданні.

При цьому, захисник зазначає про те, що потерпіла особа, якій фактично була завдана шкода - Новобузький районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не був залучений до участі у справі. Разом з тим, вказує, що розмір завданої шкоди був встановлений без участі потерпілого, якому ця шкода була завдана, і який заперечує існування будь - якої заборгованості перед бюджетом.

Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 433 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч.1, п. п.1, 4 ч.2 ст.459 КПК (в редакції станом на час розгляду справи) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Як убачається з наданої копії ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року, відмовлено в задоволенні заяви захисника засудженої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року, оскільки заявником не наведено таких обставин чи юридичних фактів, які могли суттєво вплинути на вирішення кримінального провадження, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати, оскільки учасники судового провадження, зокрема обвинувачена, не знали про них та, відповідно, не могли надати суду дані про них. Та тих обставин, що об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Частиною 2 статті 37 КПК передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, зазначених ч. ч. 4, 5 ст. 36, ч. 3 ст. 37, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 КПК.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені статтею 36 КПК, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.

Така правова позиція міститься в постанові колегії суддів Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 754/7062/15-к, відповідно до якої витяг з Єдиного

реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, прокурором було надано постанову заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000072 від 10 серпня 2016 року у складі прокурорів Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Отже, місцевий суд, на думку колегії суддів касаційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що доводи захисника про відсутність повноважень у прокурора ОСОБА_6 , який приймав участь в розгляді кримінального провадження за клопотанням про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, є необґрунтованими.

Також, суд першої інстанції визнав необґрунтованими і посилання заявника на відсутність повноважень слідчого, як на підставу визнання зібраних ним доказів недопустимими.

Відповідно до правової позиції, висвітленої у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 березня 2023 року у справі № 336/941/19, якщо процесуальне рішення про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, прийнято не у формі «постанови», а у формі «доручення», однак зміст, структура і обсяг викладеної у ньому інформації відповідають вимогам КПК, то потрібно констатувати, що у відповідному кримінальному провадженні є процесуальне рішення, яким належно визначено слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Як убачається з ухвали місцевого суду, наявне у матеріалах кримінального провадження доручення заступника начальника слідчого відділу Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 на здійснення у кримінальному провадженні № 0000072 від 10 серпня 2016 року старшому слідчому ОСОБА_10 , старшому слідчому ОСОБА_11 , слідчому ОСОБА_12 містить ті самі реквізити, що й постанова: посада особи заступника керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його винесення (статті 39, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію та вказівки щодо проведення всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування.

При цьому, в своїй ухвалі суд першої інстанції наголосив на тому, що:

- вказані обставини не можна вважати нововиявленими, оскільки про їх існування стороні захисту в кримінальному провадженні, а саме обвинуваченій, вони доводились до відома шляхом відкриття їй матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК, та отримання нею обвинувального акту з копією реєстру матеріалів досудового розслідування від 28 квітня 2017 року;

- наявність таких процесуальних документів (постанови про призначення груп прокурорів та доручення про проведення слідчих дій) в матеріалах кримінального провадження підтверджуються реєстром матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувального акту, де в Главі «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» такі зазначені;

- підставою для скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК є здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

- відповідно до матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акта, потерпілий в даному кримінальному провадженні відсутній, тому він у судові засідання не викликався, тобто порушення прав потерпілого, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 412 КПК, не вбачається.

На підставі наведеного та врахувавши установлені в судовому засіданні обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява захисника ОСОБА_4 зводиться до надання оцінки обставинам, що могли бути лише підставами для оскарження вироку, а не для перегляду за нововиявленими обставинами.

Так, відповідно до положень ч. 2 п. 4 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Проте доводи касаційної скарги захисника не містять обґрунтувань про те, що такі обставини не могли бути відомі стороні захисту під час виконання положень, передбачених ст. 290 КПК та судового розгляду з огляду на можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та заявлення відповідних клопотань.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, на думку Суду, твердження захисника про те, що вказані обставини свідчать про наявність нововиявлених обставин, є необґрунтованими.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 12 березня 2024 року апеляційні скарги засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення та, на думку суду касаційної інстанції, обґрунтовано погодився з наведеними висновками суду першої інстанції в ухвалі від 12 вересня 2023 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі зазначив про те, що засуджена та її захисник фактично вказують на процесуальні порушення, які, на їх думку, призвели до неправильного вирішення справи та не наводять тих обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду з посиланням на обставини, що підтверджуються наявністю нововиявлених обставин.

Крім того, апеляційний суд вказав, що доводи, викладені в заяві захисника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зводяться до його незгоди із вироком суду, що відповідно до вищезазначеного не є підставою для перегляду вироку відносно ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами.

Враховуючи зазначені висновки суду першої та апеляційної інстанцій та встановлені судами обставини у провадженні, Суд вважає, що доводи касаційної скарги в цілому не спростовують правильність висновків суду першої й апеляційної інстанції в частині відсутності наявності обставин, передбачених ч.2 ст. 459 КПК.

Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви залишення без задоволення апеляційної скарги є обґрунтованими. Вважати ці висновки неправильними чи сумнівними підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам чинного КПК.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у поданій касаційній скарзі не наведено обставин чи інших доводів, які би свідчили, що у даному провадженні було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до

неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, керуючисьп. 2ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 12 березня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3