У Х В А Л А

Іменем України

27.03.2024

Справа № 331/1495/24

Провадження № 1-кс/331/622/2024

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0000322 від 26.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна у якому зазначено, що Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000322 від 26.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

26.02.2024 постановою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000028 виділено матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 в окреме кримінальне провадження №0000322 за ч.5 ст.111-1 КК України.

15.02.2024 слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області за погодженням із прокурором, групи прокурорів який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, складено повідомлення про підозру, а 17.02.2024 повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Починаючи з 26.02.2022 територія Чернігівської селищної територіальної громадиБердянського району Запорізької області була тимчасово окупована зф держави-агресора рф та, в подальшому, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 06 грудня 2022 року» (втратив чинність 22.12.2022), віднесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», територія села Широкий Яр Чернігівської селищної територіальної громади є тимчасово окупованими російською федерацією територіями України.

Так, у першій половині серпня 2022 року, більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені з об`єктивних причин, громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у с. Широкий Яр Чернігівської селищної територіальної громади Бердянського району Запорізької області, територія якого з 26.02.2022 тимчасово окупована представниками зф держави-агресора рф, у порушення вимог Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування України», інших Законів України та нормативно-правових актів, якими регулюються суспільні відносини на території суверенної України, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної влади держави-агресора рф та добровільно, з власної ініціативи, зайняв посаду мовою оригіналу «старосты», у незаконному органі влади мовою оригіналу «Широкоярский старостинский округ», пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, створеного окупаційною владою держави-агресора рф на тимчасово окупованій території села Широкий Яр Чернігівської селищної територіальної громади Бердянського району Запорізької області.

Перебуваючи на вказаній посаді, громадянин України ОСОБА_4 діючи умисно, виконуючи покладені на нього організаційно-розпорядчі функції, з другої декади серпня 2022 року проводив загальну організацію роботи і управління незаконним органом влади, здійснював призначення на посади та звільнення з посад, проводив інформаційну діяльність, організовував та контролював проведення масових пропагандистських заходів, спрямованих на підвищення іміджу окупаційної влади держави-агресора рф та формування в населення думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації частини території України, як єдиної законної влади на цій території, розробку та видання незаконних нормативно-правових актів обов`язкових для виконання на тимчасово окупованій території села Широкий Яр Чернігівської селищної територіальної громади Бердянського району Запорізької області, а також виконув інші функціональні обов`язки займаючи посаду мовою оригіналу «старосты», спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України.

Так, ОСОБА_4 , отримавши незаконно набуті владні повноваження, діючи умисно, виконуючи покладені на нього організаційно-розпорядчі функції, як голови незаконного органу влади - мовою оригіналу «Широкоярский старостинский округ», здійснював встановлення та підтримку окупаційної влади держави-агресора рф на тимчасово окупованій території, шляхом впровадження програм соціально-економічного функціонування установ та організацій, що належать до комунальної власності Широкоярського старостинського округу, Чернігівської селищної територіальної громади, Бердянського району, Запорізької області, схиляв працівників освіти до співпраці окупаційною владою погрожуючи депортацією в разі відмови та активно сприяв впровадженню освітнього процесу за законодавством держави-агресора рф, з метою паспортизації місцевих мешканців та викорінення проукраїнських ідеологічних цінностей у суспільній свідомості та активізації культурно-масової діяльності в підтримку рф, здійснив активні організаційні дії, а саме агітував подавати документи до адміністрації села, направлені на створення умов отримання місцевими мешканцями вищезазначеного населеного пункту паспортів держави-агресора.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 1111 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо підозрюваного встановлено, що

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належать, а саме:

-земельна ділянка з кадастровим номером :03:024:0011, площею 0.5535 га;

-земельна ділянка з кадастровим номером :03:033:0171, площею 0.7918 га;

Відповідно до санкції ч.5 ст.111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацію майна або без такої.

У цей час незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні нерухомим майном та рухомим майном ОСОБА_4 призведе до перереєстрації вказаного нерухомого та рухомого майна на іншу особу та призведе до неможливості забезпечити його конфіскацію.

Прохає суд накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, на приватне нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-земельна ділянка з кадастровим номером :03:024:0011, площею 0.5535 га;

-земельна ділянка з кадастровим номером :03:033:0171, площею 0.7918 га;

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Фіксування розгляду клопотання технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних обставин.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000322 від 26.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

26.02.2024 постановою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000028 виділено матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 в окреме кримінальне провадження №0000322 за ч.5 ст.111-1 КК України.

15.02.2024 слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області за погодженням із прокурором, групи прокурорів який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, складено повідомлення про підозру, а 17.02.2024 повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо підозрюваного встановлено, що

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належать, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :03:024:0011, площею 0.5535 га;земельна ділянка з кадастровим номером :03:033:0171, площею 0.7918 га.

Слідчий суддя вважає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співмірність обмеження.

На цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане нерухоме майно, а саме земельні ділянки можуть бути продані чи оформлені на іншу особу.

Оскільки, майно, належить ОСОБА_4 на яке просить накласти арешт слідчий за погодженням з прокурором та в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому до підозрюваного необхідно застосувати арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того,слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0000322 від 26.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на приватне нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:024:0011, площею 0.5535 га(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:255).

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:033:0171, площею 0.7918 га(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:3255).

Виконання ухвали доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1