Справа № 442/1465/23
Провадження № 1-кп/442/52/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000706 від 05.10.2022 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Опарі, Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі середньою освітою, не працюючого, одруженого, невійськовозобов`язаного,депутатом та адвокатом не є, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

цивільного позивача ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_10 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орієнтовно о 09.25 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW» моделі «735І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вул.Дрогобицькою в селищі міського типу Меденичі Дрогобицького району Львівської область, в напрямку міста Львова, маючи намір здійснити поворот ліворуч та заїхати на АЗС «Укрнафта», проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконався у безпечності зміни напрямку руху, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу та почав виконувати маневр повороту ліворуч для заїзду на А3С « ІНФОРМАЦІЯ_3 », виїжджаючи на смуху зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Renault» моделі «Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перевозив в салоні автомобіля пасажира ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та рухався у зустрічному напрямку в межах своєї смуги руху.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді дев?яти синців навколо обох очей, на передній поверхні лівого колінного суглоба та верхньої третини лівої гомілки, на правій щоці, відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забійної рани м?яких тканин в ділянці чола, перелому лобної, решітчастої клиновидної (турецьке сідло, спинку сідла), скат, виросток потиличної кістки справа із порушенням цілісності медіальної стінки лівої орбіти, поверхонь тіла верхньої щелепи зліва, величної кістки та великого крила клиновидної кістки справа та із забоєм головного мозку та травматичним субарахноїдальним крововиливом, які маються характер тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент виникнення.

В даній дорожній обстановці, що призвела до дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «BMW» моделі «735І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями), зокрема:

Розділу 1 пункту:

- 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

«дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом»;

Розділу 2 пункту 2.3 підпунктів:

-«б бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-- «д не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Розділу 10 пунктів:

-«10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-«10.4 - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам».

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог вищевказаних Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв?язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням шкідливих наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілій ОСОБА_7 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за вищезазначені кримінальні правопорушення, винуватим у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Частина 2 ст.286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 та затверджений прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді дев`яти синців навколо обох очей, на передній поверхні лівого колінного суглоба та верхньої третини лівої гомілки, на правій щоці, відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забійної рани м`яких тканин в ділянці чола, перелому лобної, решітчастої, клиновидної (турецьке сідло, спинку сідла), скат, виросток потиличної кістки справа із порушенням цілісності медіальної стінки лівої орбіти, поверхонь тіла верхньої щелепи зліва, величної кістки та великого крила клиновидної кістки справа та із забоєм головного мозку та травматичним субарахноїдальним крововиливом, які мають характер тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент виникнення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

В судових дебатах прокурор просить суд при визначенні міри покарання взяти до уваги те, що ОСОБА_4 вину не визнав, надав суду суперечливі покази. З метою перевірки версій обох водіїв, було призначено та проведено 5 судових інженерно-транспортних експертиз, а також проведено за участю обох водіїв та їх захисників слідчі експерименти. За результатами вказаних слідчих дій чітко встановлено обставини та механізм ДТП. Вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю належними, допустимими та достатніми доказами. Також просить врахувати, що обставин, передбачених ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено. А тому, враховуючи те, що обвинувачений в ході судового розгляду не визнав своєї вини, шкоду потерпілій не відшкодував, у вчиненому щиро не розкаюється, суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого не усвідомив, не вбачає правових підстав для застосування до ОСОБА_4 ст.75 КК України та просить призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Позов прокурора в інтересах держави, а також позов ОСОБА_7 про відшкодування їй завданої шкоди просить задоволити. А також просить стягнути з обвинуваченого 11326,60 грн. за проведені експертиз.

Правова позиція потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що 05.10.2022 о 9 ранку на зупинці в смт.Меденичі Дрогобицького району зупиняла автомобілі, щоб доїхати до роботи. З нею були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . В машину свідка ОСОБА_11 всі троє сіли на заднє сидіння. Вона особисто за водієм. Проїхали орієнтовно метрів 250, ДТП сталося біля заправки «Укрнафта», самого удару не пам`ятає. На її думку, авто, в якому вони рухалися, їхало не швидко, ременями безпеки пристебнуті не були, що сталося не зрозуміла, втратила свідомість. Прийшла до тями у швидкій, була госпіталізована у ІНФОРМАЦІЯ_6 , де пробула на лікуванні 12 днів. Оглядалася судово-медичним експертом, перелічені в обвинувальному акті тілесні ушкодження відповідають отриманим нею травмам. В лікарню обвинувачений до неї дійсно приходив, однак будь-якої шкоди не відшкодовував. За наслідками даної події їй визначили третю групу інвалідності. Після події не відчуває запаху, смаку, дуже погано себе почуває. Так буває часто, тоді змушена відпрошуватись з роботи. Після ДТП, в загальному, перебувала на лікуванні 3 місяці і постійно потребує продовження лікування та реабілітації. Має двох неповнолітніх дітей, які говорять їй, що вона змінилася. Підтверджує, що дружина обвинуваченого приходила додому до її матері, коли вона (потерпіла) лежала в лікарні. Цивільний позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Адвокат ОСОБА_8 позицію своєї довірительки потерпілої ОСОБА_7 підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить такий задоволити. Також, просить суд взяти до уваги те, що обвинувачений у потерпілої пробачення так і не попросив, станом її здоров`я не цікавиться. Разом з тим, після кожного судового засідання, пропонував матеріальне відшкодування, яке у порівнянні з її видатками на лікування, є мізерним. Після ДТП її довірителька отримала незадовільний стан здоров`я, погане самопочуття та як наслідок - інвалідність. ОСОБА_7 є матір`ю двох неповнолітніх дітей. Просить звернути увагу на зневажливе ставлення обвинуваченого під час судових засідань до свідків, які також отримали ушкодження. Дане, на її думку, свідчить про те, що обвинувачений має надію уникнути реальної міри покарання, користуючись своїм віком. Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з обвинуваченого матеріальну та моральну шкоду, завдану ОСОБА_7 , а також витрати на правову допомогу і визначити останньому міру покарання у виді 8 років позбавлення волі та 3 років позбавлення права керування транспортними засобами.

Правова позиція сторони захисту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вини у скоєному не визнав. В обгрунтування своєї позиції надав покази про те, що 05.10.2022, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, була повітряна тривога. На місці події немає пішохідних доріжок і всі люди йдуть через автозаправну станцію. У цей момент йшли учні ліцею, їхали зустрічні авто. Він зупинився, включив покажчик повороту, переключився на нейтральну передачу, це все робив автоматично, авто було справним, все добре бачив, але більше звертав увагу на пішоходів. На момент зупинки, машина була максимально близька до своєї лінії. « ОСОБА_15 » побачив за 2-3 секунди до удару. Видимість була на відстані 26 м. «Renault» виїхало на зустрічну смугу, наскільки сказати не може, під яким кутом також сказати не може, бо якщо під кутом 50%, то ОСОБА_16 би загинула. Вважає, що водій « ОСОБА_15 », коли побачив, що буде зіткнення, різко вивернув кермо вправо, що призвело до ушкодження «BMW». Дехто з пішоходів, побачивши, що в машині включений покажчик повороту прискорювався, пам`ятає, що двоє малих дітей йшли за руку. Відчув удар, в очах все потемніло. Бачив як з машини «Renault» вибіг водій, спереду вийшла ОСОБА_16 і вони обоє витягали потерпілу. До них підійшла ОСОБА_17 , як вона виходила з авто, він не бачив. Викликали швидку і поліцію. До швидкої потерпілу вела ОСОБА_17 , в останньої було розсічене чоло. Все відбувалось на відстані 3м. від його автомобіля, почув слова Мураль: «Я тобі казала, гнав як дурне, далеко ми заїхали.» лікарі діагностували у потерпілої тілесні ушкодження. Потім приїхала мати водія автомобіля марки «Renault», сварилася, що він так швидко їхав, питалася як можна примиритися. На місце події приїхав слідчий ОСОБА_18 і він допомагав йому робити заміри. Його обвинувачують у тому, що виїхав на зустрічну смугу, але вважає, що експерт намалював невірно, бо машина має поворот по дузі, особливо праве колесо, а не під кутом 45 градусів. Удар був би в правий бік, а удар відбувся в лівий бік. «BMW» вдвічі важче за «Renault», щоб відбувся такий удар, «Renault» мав їхати зі швидкістю більше 50 км/год. Потім слідчий написав, що встановити місце зіткнення неможливо.

Пропонував потерпілій матеріальну допомогу, але її мати відмовилася. Їздив до потерпілої в лікарню, але вона також від допомоги відмовилась. Вважає, що ОСОБА_19 відшкодовано шкоду у подвійному розмірі щодо чеків (10000 грн.).

Слідчий експеримент відбувся через 2 місяці після події, такий проведено у його присутності. Всі були згідні, що свідок «водій «Renault» їхав зі швидкістю не менше 100 км/год, в останнього тимчасове посвідчення і він має обмеження щодо перевезення пасажирів. Водій ОСОБА_20 пояснював, що він їхав по своїй смузі руху, а він ( ОСОБА_21 ) виїхав на зустрічну. На задньому сидінні можна перевозити двох пасажирів, а свідки підтвердили, що їх в автомобілі «Renault», на задньому сидінні, було 3, вони розмовляли. До моменту приїзду поліції транспортні засоби ніхто не зміщував, все зафіксовано на фото таблицях, долучених до протоколу огляду місця події.

У правоохоронні органи щодо протиправності дій водія ОСОБА_20 не звертався. Шкоду відшкодовував потерпілій чисто з людських міркувань, після пред`явлення чеків, у гривнях.

Вину у скоєному не визнає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 вважає, що судове слідство проведено не в повній мірі, оскільки судом було відхилено клопотання про проведення додаткових експертиз, а досудове з обвинувальним ухилом. ДТП є злочином з необережності. Свідки про механізм розвитку ДТП фактично нічого не вказали. Просить суд ОСОБА_4 виправдати.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.

Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не визнає, за клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримано стороною захисту та стороною потерпілої, відповідно до вимог ч. 2ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000706 від 05.10.2022, внесено відомості про те, що 05.10.2022 орієнтовно о 09:25 год. на АДРЕСА_2 водій автомобіля BMW 735І р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 здійснюючи заїзд на АЗС «Укрнафта», не дав дорогу зустрічному автомобілю Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 . Внаслідок зіткнення автомобіля Renault Megane ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забійної рани м`яких тканин в ділянці чола, перелому лобної, решітчастої, клиновидної, скат, виросток потиличної кістки справа із порушенням цілісності медіальної стінки лівої орбіти, поверхонь тіла верхньої щелепи зліва, величної кістки та великого крила клиновидної кістки справа та із забоєм головного мозку та травматичного субарахноїдального крововиливу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, (Том 1 а.с.160)

-Рапортом помічника чергового СМ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 від 05.10.2022, в якому повідомлено про отриману заяву та зареєстровано в ЄО №9776 від Дрогобицької міської лікарні №1 про доставлення до лікарні ОСОБА_7 як потерпілу внаслідок ДТП, (Том 1 а.с.161)

-Рапортом помічника чергового СМ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 від 05.10.2022, в якому повідомлено про отриману заяву та зареєстровано в ЄО №9770 про те, що біля АЗС «Укрнафта» відбулась ДТП з участю 2 автомобілів, 2 осіб травмовано (Том 1 а.с.162),

-Протоколом огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) від 05.10.2022, з схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та з фототаблицею до протоколу, відповідно до якого за участю старшого слідчого СВ дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_23 , понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме: дороги на АДРЕСА_2 , напроти АЗС «Укрнафта». Під час огляду встановлено, що 05.10.2022 трапилось ДТП за участю автомобілів марки BMW моделі 735і р.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки Renault моделі Megane р.н.з. НОМЕР_2 . Зафіксовано, що транспортний засіб марки BMW моделі 735і р.н.з. НОМЕР_1 розміщений на середині проїзної частини дороги, на відстані 14,2 и від базової лінії. Автомобіль передньою частиною кузова повернутий в сторону с.Опори. Колеса правого борту автомобіля стоять на правій смузі руху, колеса лівого борту автомобіля стоять на лівій смузі руху. На кузові автомобіля наступні пошкодження: переднє ліве крило спереду деформоване, та загнуте всередину, передній бампер, передня декоративна решітка розбиті, з-під капота визирають внутрішні дроти автомобіля, передня кришка капоту спереду, більше спереду з лівої сторони деформована та загнута всередину, металевий підсилювач бампера спереду кузова деформований та загнутий всередину, водійська дверка прим`ята та погано відчиняється. На відстані 34 м. від базової лінії на правому тротуарі стоїть автомобіль марки Renault моделі Megane р.н.з. НОМЕР_2 . Переднє ліве колесо стоїть на проїзній частині дороги на правій смузі руху, інші три колеса стоять на правому тротуарі. Середина осі заднього лівого колеса знаходиться на відстані 3,7 м. до осьової лінії дороги, середині осі переднього лівого колеса знаходиться на відстані 3,1 м. Автомобфіль передньою частиною кузова повернутий в сторону с.Опори. На кузові автомобіля зафіксовано наступні пошкодження: переднє ліве крило деформоване,и передній бампер пошкоджений, з лівої сторони розтрощений, передня кришка капоту деформована, вона лежить на лобовому склі, водійська дверка затиснута, погано відчиняється, верхні стійки біля лобового скла мають пошкодження.( Том 1 а.с.164-177)

-Висновком експерта №301, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі постанови старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_26 від 07.10.2022 судово-медичним експертом Дрогобицького районного відділення ОСОБА_27 , згідно з яким при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді дев`яти синців навколо обох очей, на передній поверхні лівого колінного суглоба та верхньої третини лівої гомілки, на правій щоці; за даними медичної документації: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забійної рани м`яких тканин в ділянці чола, перелому лобної, решітчастої, клиновидної (турецьке сідло, спинку сідла), скат, виросток потиличної кістки справа із порушенням цілісності медіальної стінки лівої орбіти, поверхонь тіла верхньої щелепи зліва, величної кістки та великого крила клиновидної кістки справа та із забоєм головного мозку та травматичним субарахноїдальним крововиливом. Дані тілесні ушкодження виникли одномоментно в результаті дії (удар) твердого(их) тупого(их) предмета(ів), якими могли бути елементи внутрішньої обшивки та елементи салону автомобіля, незадовго до моменту звернення в ДМЛ №1 05.10.2022, мають характер тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент виникнення (заподіяння). Характер та локалізація даних тілесних ушкоджень допускає можливість їх виникнення 05.10.2022 як у пасажира автомобіля при ДТП внаслідок зіткнення із перешкодою. (Том 1 а.с.184-185)

-Заявою ОСОБА_7 від 15.11.2022, адресованою начальнику Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до якої ОСОБА_7 просить визнати її потерпілою у кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що 05.10.2022 вона їхала в автомобілі ОСОБА_28 , який став учасником ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала відкриту черепно-мозкову травму та була доставлена бригадою швидкої допомоги у Дрогобицьку лікарню №1, де знаходилась на лікуванні з 05.10.2022 по 17.10.2022,після цього перебувала на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря та невропатолога (Том 1 а.с.186-187)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.12.2022, зі схемою, відповідно до якого слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_29 за участю свідка ОСОБА_4 та у присутності понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 проведено слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_4 дав добровільну згоду та показав, що 05.10.2022 зранку о 09.00 год. він, керуючи транспортним засобом марки BMW моделі 735, р.н.з. НОМЕР_1 , відвіз свою дружину ОСОБА_32 на роботу в с.Літиня Дрогобицького району Львівської області та повертався додому. По дорозі додому вирішив заїхати на АЗС щоб заправити авто. Для того, щоб заїхати на АЗС йому потрібно було виконати маневр повороту ліворуч, оскільки АЗС знаходиться з лівого боку дороги, по напрямку його руху, а саме в АДРЕСА_2 . На той час по смузі зустрічного руху їхали автомобілі і він стояв та їх пропускав. Він зупинився біля переривчастої лінії, з увімкненим лівим покажчиком повороту, також у нього було увімкнене ближнє світло фар. Коли проїхала остання з колони машина він увімкнув передачу «D» і хотів забрати ногу з педалі гальма та увімкнути газ і зосередив свою увагу на заїзд до АЗС, бо через заїзд до АЗС проходить тротуар пішохідний перехід і він дивився чи немає пішоходів, щоб їх пропустити і у цей час відчув удар в передню частину автомобіля, після чого у нього спрацювала подушка безпеки, його автомобіль розвернуло і автомобіль зупинився посередині дороги передньою частиною повернутий у зворотному напрямку. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив неподалік автомобіль Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 і розумів, що вказаний автомобіль здійснив зіткнення із його автомобілем. Траєкторію руху автомобіля Renault Megane він не бачив, його швидкості також описати не може. У момент удару автомобіль BMW був у нерухомому стані та знаходився а своїй правій смузі руху. Проведено відповідні заміри та встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем марки BMW із лівим боковим інтервалом до осьової лінії розмітки в 0,5 м., коли зупинився, щоб пропустити зустрічний транспорт, то автомобіль BMW був на відстані 0,2 м від переднього лівого та 0,5 від заднього лівого коліс до осьової лінії розмітки. У момент зіткнення автомобіль Renault Megane знаходився на смузі руху, яка веде до с.Пісочна на відстані 0,5 м. до правого переднього та 0,85 м. до правого заднього колеса. (Том 1 а.с.188-191)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.12.2022, зі схемою, відповідно до якого слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_29 за участю свідка ОСОБА_11 та у присутності понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 проведено слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_11 дав добровільну згоду та показав, що 05.10.2022 зранку орієнтовно о 09.00 год. він, керуючи транспортним засобом марки Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 рухався по дорозі Східниця-Пісочна, проїжджав через смт.Меденичі у напрямку до смт.Східниця. На той час він їхав у м.Дрогобич та підібрав трьох візуально знайомих жіночок, які сіли на заднє сидіння. Коли проїжджав ділянку дороги поблизу АЗС «ANP», то побачив, що на смузі зустрічного руху стоїть автомобіль BMW 735І р.н.з. НОМЕР_1 з увімкненим покажчиком лівого повороту. Вказаний автомобіль був у нерухомому стані. Він вважав, що зустрічний автомобіль його пропускає і продовжував свій рух. Він їхав зі швидкістю 50 км/год. В певний момент зустрічний автомобіль почав рух ліворуч, вже безпосередньо перед його автомобілем, що він навіть не встиг нічого зробити, ні загальмувати, ні вивернути кермо. В результаті описаного між їхніми автомобілями відбулось зіткнення, автомобілі контактували між собою лівими передніми частинами. Проведено відповідні заміри та встановлено, що ОСОБА_11 керував автомобілем марки Renault Megane з лівим боковим інтервалом до осьової лінії розмітки в 0,5 м., рухався зі швидкістю 50 км/год, автомобіль марки BMW розпочав рух ліворуч в момент, коли відстань між передніми частинами автомобілів становила 23,5 м. У момент зіткнення автомобіль Renault Megane знаходився на смузі руху, яка веде до смт. Східниця на відстані 0,95 м. до правого переднього та 0,9 м. до правого заднього колеса від лінії, яка позначає правий край його смуги. Автомобіль марки BMW у момент зіткнення знаходився на відстані 2,5 м. до лівого переднього та 3,5 до лівого заднього колеса від лінії, яка позначає правий край смуги, яка ведене до смт.Східниця. (Том 1 а.с.192-195)

-Висновком експерта №СЕ-19/114-22/20750-ІТ від 05.12.2022, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі постанови слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_33 від 23.11.2022, судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Львівського НДЕКЦ МВС ОСОБА_34 . Згідно даного висновку на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки BMW 735І р.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією, система рульового управління досліджуваного автомобіля знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (Том 1 а.с.197-199)

-Висновком експерта №СЕ-19/114-22/20919-ІТ від 05.12.2022, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі постанови слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_33 від 22.11.2022, судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу та криміналістичного дослідження транспортних засобів Львівського НДЕКЦ МВС ОСОБА_34 . Згідно даного висновку на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 знаходиться в стані повної відмови по причині її розгерметизації внаслідок зриву бачка головного гальмівного циліндру. НА момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 знаходиться в непрацездатному стані по причині затискання переднього лівого керованого колеса деформованими елементами кузова. Зазначені пошкодження утворились під час ДТП. (Том 1 а.с.201-205)

-Висновком експерта №СЕ-19/114-22/20871-ІТ згідно з яким, зіткнення автомобіля BMW 735І р.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 відбулося на смузі, що призначена для руху до с.Опори на ділянці, що передує початку утворення сліду шини №3. В первинний момент зіткнення поздовжні осі автомобіля BMW 735І р.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 , одна відносно одної, знаходились під кутом 145+-5 градусів. Встановити під яким кутом були розміщені транспортні засоби відносно елементів дороги не представляється можливим. (Том 1 а.с.206-213)

-Висновком експерта №СЕ-19/114-22/21962-ІТ, у відповідності до якого встановити експертним шляхом факт руху або нерухомості автомобіля BMW 7351 р.н.з. НОМЕР_1 не представляється можливим по причині недостатнього комплексу зафіксованої слідової інформації. (том 1 а.с.215-218)

-Висновком експерта №СЕ-19/114-22/20870-ІТ від 02.01.2023, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі постанови слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_33 від 22.11.2022, судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу та криміналістичного дослідження транспортних засобів Львівського НДЕКЦ МВС ОСОБА_34 . Згідно даного висновку зіткнення автомобіля в даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля BMW 735І р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватись технічними вимогами п.п.10.1 та 10.4 чинних Правил дорожнього руху, у нього була технічна можливість попередити настання даної дорожньо-транспортної пригоди (зіткнення з автомобілем марки Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 ). Ця можливість для нього обумовлювалася дотриманням технічним вимог п.п.10.1 та п.10.4 чинних Правил дорожнього руху, для чого завад технічного характеру у нього не було. В даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 повинен був керуватися технічними вимогами п.12.3 чинних Правил дорожнього руху. З технічної точки, при заданих вихідних даних, в обстановці місця дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_11 був позбавлений технічної можливості уникнути зіткненні з автомобілем марки BMW 735І р.н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування свого транспортного засобу з заданого моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору , при заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водій автомобіля BMW 735І р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 технічним вимогам п.п.10.1. та 104 чинних Правил дорожнього руху. (Том 1 а.с.220-223)

-Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка є знайомою потерпілої підтвердила, що дійсно у день події, зранку їхали на роботу, зупинили машину, за кермом якої, як тепер їй відомо був свідок ОСОБА_11 Їхали по своїй смузі руху, відчула удар, вийшла з авто. За водієм сиділа ОСОБА_7 , посередині вона, далі Раделицька. Їхали не швидко, водій різких маневрів не робив, моменту удару не бачила і не пам`ятає. Які маневри робило зустрічне авто, не бачила. До заправки піднімалися вверх, машина йшла рівно.

-Свідок ОСОБА_13 дала покази аналогічні показам ОСОБА_14 Доповнила, що від моменту коли вони сіли у авто, до моменту зіткнення пройшло орієнтовно 5-7 хв. Машина, в якій вони їхали, рухалася повільно, без будь-яких маневрів. Під час удару вилетіла вперед, також отримала тілесні ушкодження у вигляді забоїв та гематом, однак від госпіталізації відмовилася. Потерпіла, після удару, була без свідомості.

-Свідок ОСОБА_11 дав покази про те, що в цей день їхав з села Гірське в напрямку Дрогобича. В смт.Меденичі підібрав трьох жінок, які попросили їх підвести в напрямку м.Трускавця. Їхав прямо, по своїй смузі, біля заправки проїхав горбок, побачив авто, яке призупинилося і включило лівий поворот. Продовжував рух, будучи на головній смузі. Відбулося зіткнення. Стаж водіння має 2 роки. Пасажирів до події не знав. Від місця посадки пасажирів, до місця ДТП орієнтовно було 700 м, їхав зі швидкістю не більше 50 км/год. Пасажири сиділи на задньому сидінню, потерпіла ОСОБА_7 за ним. Авто обвинуваченого BMW, на якому був ввімкнений покажчик лівого повороту, оскільки ліворуч від BMW знаходилась заправка. Авто обвинуваченого побачив орієнтовно за 100 м., інших автомобілів на дорозі не було, уникнути ДТП можливості не мав. Після ДТП, BMW було розташоване на суцільній лінії, посередині, а його автомобіль на бордюрі, по його смузі руху. Погода в цей день була ясна, без опадів, видимість добра. Про те, щоб пасажири пристебнулися ременями безпеки говорив, але чи вони це зробили не зауважив.

-Допитаний в судовому засідання експерт ОСОБА_35 надав покази про те, що в межах даного кримінального провадження ним було проведено огляд транспортних засобів (учасників ДТП), ознайомлено із матеріалами кримінального провадження, зокрема, документами щодо дослідження транспортних засобів, трасології та інших питань, досліджено обставини і механізм розвитку подій, дії кожного з учасників події, зафіксована слідові інформація, проведено комплексний аналіз. За результатами експертизи прийняв до уваги варіант рухомості автомобіля обвинуваченого, а варіант нерухомості не брав до уваги, оскільки була б зовсім інша трасологія. Не видалось за можливе встановити як рухався автомобіль Renault на відстані 100-50 м від місця зіткнення, але можна встановити де саме, на якій смузі відбулося зіткнення.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (постанови Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 705/623/18, від 17 квітня 2019 року у справі №472/342/16-к, від 11 лютого 2021 року у справі № 462/3062/16-к).

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суд зазначає, що для вирішення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин в обов`язковому порядку мають бути встановлені усі елементи складу злочину, зокрема, об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, а обов`язок доведення наявності вказаних елементів покладається на сторону обвинувачення.

Диспозиція ст.286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст.286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст.286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч.1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - ч.2, загибель кількох осіб - ч.3; причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст.286 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Вказана правова позиція відображена в Постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 682/956/17.

За змістом закону порушення Правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільне небезпечних наслідків заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.5, 2.3 п.п. «б», «д», п.10.1, п.10.4 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_7 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Висновки суду.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу злочинів, інкримінованих обвинуваченій, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Показання обвинуваченого суд розцінює як спробу і намагання подати розвиток подій у своїй інтерпретації, у вигідному для себе світлі, перенести тягар відповідальності за порушення правил дорожнього руху та вчинену у зв`язку з цим дорожньо-транспортну пригоду на інших.

Крім цього, суд критично оцінює заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про неповноту судового розгляду в межах даного кримінального провадження, зокрема, через відхилення судом клопотання адвоката про призначення комплексної, комісійної авто технічної і транспортно-трасологічної експертизи, з огляду на наступне:

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року за № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що проведення експертизи в суді повинно здійснюватися з додержанням правил, при цьому суд виконує такі дії у нарадчій кімнаті, обмірковує всі питання, виключає ті з них, що виходять за межі компетенції експерта або не стосуються предмета доказування, формулює питання, які він порушує перед експертом з власної ініціативи, остаточно визначає коло питань, що виносяться на вирішення експертизи, і виносить ухвалу (постанову) про її призначення. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, вимога справедливого судового розгляду не накладає на суд першої інстанції зобов`язання доручити складання експертного висновку або проведення будь-якого іншого слідчого заходу лише тому, що сторона подала клопотання про це. Якщо захист наполягає на тому, щоб суд заслухав свідка або прийняв інші докази (такі як, наприклад, висновок експерта) національні суди повинні вирішити, чи є необхідним або доцільним прийняти ці докази для розгляду під часу слухання справи («Хусейн та інші проти Азербайджану» (Huseyn and Others v. Azerbaijan), заяви № 35485/05; 35680/05; 36085/05; 45553/05, 26 липня 2011 року, § 196; «Ходорковський та Лєбєдєв проти Росії» (Khodorkovskiy and Lebedev v. Russia), заяви № № 51111/07, 42757/07, §§ 718, 721; «Полетан та Азіровік проти колишньої Югославської Республіки Македонія» (Poletan and Azirovik v. the former Yugoslav Republic of Macedonia), заяви №26711/07, 32786/10, 34278/10, 12 травня 2016 року, § 95).

В межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування проведена низка судових експертиз, зокрема автотехнічна експертиза, транспортно-трасологічна експертиза, комплексна комісійна транспортно-трасологічна та автотехнічна експертизи. При цьому, надані висновки експертів не надають жодних підстав вважати про неповноту об`єкта дослідження, а також наявність протиріч, які неможливо усунути допитом експерта.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_35 роз`яснив суду, що призначення нових експертиз в межах даного кримінального провадження нових обставин не встановлять.

Крім цього, судом береться до уваги, що висновки інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №CE-19/114-22-120750-IT від 05.12.2022 по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів») та інженерно-транспортної експертизи висновок експерта №?CE-19/114-22/20919-ІТ від 05.12.2022 по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів») є чіткими, ними встановлено технічну справність транспортних засобів на момент ДТП.

Відповідно до судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №CE-19/114-22/20870-ІТ від 02.01.2023 по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод») встановлено причини настання ДТП, зокрема встановлено наявність в діях ОСОБА_4 грубих порушень ПДР, які перебувають в причинно-наслідковому зв?язку із настанням ДТП.

Крім цього, пунктом 2 вищевказаного висновку експерта встановлено, що в даній дорожній ситуації у водія автомобіля BMW ОСОБА_4 була технічна можливість попередити настання даної ДТП. Ця можливість для нього обумовлювалася дотриманням технічних вимог п.п. 10.1 та 10.4 чинних ПДР, для чого завад технічного характеру не було

Відповідно до п.4 цього ж висновку встановлено, що з технічної точки зору в обстановці місця ДТП водій автомобіля Renault ОСОБА_11 був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем BMW шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування свого транспортного засобу з заданого моменту виникнення небезпеки для руху.

Відповідно до п.5 висновку встановлено, що з технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія автомобіля BMW ОСОБА_4 технічним вимогам п.п.10.1 та 10.4 чинних ПДР.

Зважаючи на те, що в межах даного кримінального провадження було проведено 5 експертиз, висновків у даних експертизах, які б суперечили один одному судом не встановлено, суд вважає, що даних доказів є достатньо і підстав для призначення експертиз щодо яких клопотав захист немає.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінальних правопорушень та приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним:

Факт порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, що заподіяло ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, а отже вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст.286 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_4 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України.

Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статями Кримінального кодексу України суд не вбачає.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При цьому, обираючи конкретний вид та міру покарання за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним, суд враховує загальні засади призначення покарання, а саме:

-призначає покарання у межах, встановлених санкцією ч.2 ст.286 КК України,

-керується при цьому положеннями Загальної частини КК України, а саме:- нормами, що регламентують цілі, систему покарань (ст.ст. 50, 51 КК України), підстави, порядок, межі та особливості застосування окремих його видів (ст.ст. 53-64 КК України), а також регулюють інші питання, що пов`язані з призначенням покарання та здатні вплинути на вибір судом певного його виду і міри (ст.ст. 52, 67-72 КК України);

-враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та/або обтяжують покарання.

Відповідно до ч.3 ст.52 КК України, за одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене санкцією статті Особливої частини КК України. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених КК України.

Так, санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №182/9765/14-к зазначено, що призначаючи покарання, суд має вивчити та врахувати, зокрема, посткримінальну поведінку винної особи, з метою додержання принципу справедливості при призначенні покарання та відповідного мотивування обраної міри покарання у вироку суду.

Обираючи вид і розмір основного покарання, суд виходить з таких міркувань.

Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою похилого віку, є пенсіонером, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення, особу обвинуваченого та стан його поведінки, те, що обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаявся, раніше не судимий, є особою похилого віку, шкоду потерпілій ОСОБА_7 відшкодував частково, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі.

Обираючи вид та розмір покарання, суд враховує позицію сторони обвинувачення та потерпілої, проте вважає, що покарання, яке просить призначити прокурор та представник потерпілої є надто суворим.

Відповідно до ч.1 ст.55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Зважаючи на те, що обвинувачений своєї вини в інкримінованому йому діянні не визнав, його дії призвели до тяжких наслідків, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 роки.

Цивільний позов.

За змістом ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Частина 2 ст.1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Прокурор ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив цивільний позов в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування Дрогобицької міської ради до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з нього коштів, витрачених КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_7 на користь Дрогобицької міської ради, з урахуванням зменшення позовних вимог - у розмірі 18684 грн.

Позов обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні 12 ліжко/днів, відтак витрати на лікування останньої становлять 18684 грн.

Ухвалою суду від 10.04.2023 прийнято до розгляду по даному кримінальному провадженню вищевказаний цивільний позов.

В судовому засіданні цивільний позивач прокурор ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Обвинувачений та захисник позовні вимоги не визнали, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяви, вважаючи, що відшкодування повинне бути здійснене за рахунок регламентної виплати страхової компанії, оскільки його цивільно-правова відповідальність є застрахованою і вартість лікування не перевищує розмір ліміту страхового відшкодування, зазначеного у страховому полісі.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині вказаного вище цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до наступного висновку.

Право на звернення до суду за захистом передбачене також статтею 4 ЦПК України, частиною 2 котрої визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Так, за приписами статей 23-24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви у порядку цивільного судочинства надається, з-поміж іншого, керівникам оружних прокуратур. Прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В силу ст.1206 ЦК України особа, котра вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Як роз`яснюється у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №7 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно з довідки КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради №583 від 18.04.2023 ОСОБА_7 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному та травматологічному відділеннях КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради з 05.10.2022 по 17.10.2022, тобто 12 ліжко/днів. Загальна вартість її лікування у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради становить 18684 грн.

Суд вбачає причинний зв`язок між злочинними діями відповідача ОСОБА_4 як винної особи та перебуванням потерпілої ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні у КНП «Дрогобицькій міській лікарні №1» Дрогобицької міської ради.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з умов вищевказаного полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 грн., а за шкоду, заподіяну майну: 130000 грн., розмір франшизи 0 грн.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України"Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.9.4 ст.9 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року (провадження №755/18006/15-ц), визначено, що коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи вищевикладену позицію Верховного Суду, суд вважає, що оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на обвинуваченого суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», проте прокурор своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд та не побажав пред`являти позовні вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» або залучити останню як співвідповідача.

З таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів (не пред`явлено до страховика ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»), а тому суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і винуватцем ДТП.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, роз`яснивши прокурору та Дрогобицькій міській раді право звернення до суду в порядку цивільного судочинства з відповідними позовними вимогами до ОСОБА_4 та «Страхова компанія «Український страховий стандарт» або лише до ОСОБА_4 після виплати страховиком страхового відшкодування у межах страхових сум за заявою потерпілого.

25.05.2023 ОСОБА_36 заявив до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов, в якому просить 108618,09 грн. завданої майнової шкоди, 5000 грн. витрат за проведення авто товарознавчої експертизи та 15000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю марки Renault Megane було завдано технічних пошкоджень. 28.01.2021 між власником автомобіля марки BMW 7351 р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» був укладений Договір добровільного страхування цвіль-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до умов зазначеного договору ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну складає 130000 грн. 10.05.2023 позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування в розмірі ліміту. Згідно висновку експерта №30 за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи від 27.03.2023, складеного судовим експертом ОСОБА_37 вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складових автомобіля марки Renault Megane р.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП в цінах станом на 16.03.2023 без врахування ПДВ у вартості нових складових запчастин, без врахування ПДВ у артозі матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт становить 238618,09 грн. А тому, різницю, яку повинен сплатити обвинувачений, як винуватець у даній ДТП складає: 00 = 108618,09 грн.

20.09.2023 адвокат обвинуваченого подав до суду заяву про повернення даного позову без розгляду у зв`язку з тим, що ОСОБА_36 не має статусу потерпілого у даному кримінального провадження.

На підставі ст.127, 128 КПК України суд прийняв до розгляду даний цивільний позов, а ОСОБА_38 визнано цивільним позивачем у даній справі.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з умов вищевказаного полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 грн., а за шкоду, заподіяну майну: 130000 грн., розмір франшизи 0 грн.

Як вбачається з Висновку експерта №30 за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи згідно договору №16 від 16.03.2023 вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Renault Megane Grandtour Expression 1,5 dCi 5dr 6MIT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 внаслідок ДТП 04.10.2022 року в цінах станом на момент його огляду 16.03.2023 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить: 238618,09 грн.

Даний висновок складено у відповідності до вимог ч.5 ст.106 ЦПК України.

10.05.2023 ОСОБА_36 звертався до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» із заявою про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі страхового ліміту.

Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст.37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає заявлені позовні вимоги в цій частині є підставними та такі слід задоволити, стягнувши з ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 108618,09 грн.

З приводу відшкодування витрат за проведення експертизи та витрат на правову допомогу, суд вважає, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити, оскільки цивільним позивачем не представлено доказів на підтвердження таких витрат та їх розміру.

17.08.2023 представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заявила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з останнього: 6928,48 грн. майнової шкоду, завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , 300000 грн. моральної шкоди, та 20000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що внаслідок ДТП, винуватцем якого є ОСОБА_4 , вона отримала тілесні ушкодження, які мають характер тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент виникнення. Внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень з вини ОСОБА_4 , вона 05 жовтня 2022 року була госпіталізована до КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради в нейрохірургічне відділення з діагнозом «Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом лобної кістки черепа із переходом на основу передньої черепної ямки серединно (решітчаста, основна та тіло потиличної кісток). Забій головного мозку. Травматичний субарахноїдальний крововилив. Фарингогемолікворея. Забійна рана м?яких тканин в ділянці чола». При поступленні у неї були сильні головні болі, втрата пам?яті, блювання, в блювотинних масах свіжа кров, рана в ділянці чола середньою довжиною 6 см, яку ушивали, через що вона була вимушена терпіти сильний фізичний біль. 17.10.2022 її виписано на амбулаторне лікування, рекомендовано приймати ліки, а також категорично заборонено вживати алкогольні напої через ризик розвитку післятравматичної епілепсії. З того часу, вона систематично продовжувала лікування, так як отримані травми потребують постійного лікування, зокрема у лікаря невролога. 3 28.10.2022 по 31.01.2023 вона перебувала на амбулаторному лікуванні в КНП «Меденицька лікарня» Меденицької селищної ради, та з 20.12.2022 по 29.12.2022 знаходилась на стаціонарному лікуванні у вказаному лікувальному закладі з діагнозом «наслідки внутрішньочеревної травми». 04.01.2023 та 30.05.2023 вона проходила амбулаторне лікування в КНП «Львівська обласна клінічна лікарня» з діагнозом «стан після перенесеної ВЧМТ (забій гол. Мозку, САК, перелом склепіння, основи черепа 05.10.2022) у вигляді післітравматичної енцефалопатії із синдромом в/черепної гіпертензії, вогнищевою неврологічною симптоматикою, стійким цефалічним синдромом». З 10.05.2023 по 19.05.2023 вона знову перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Меденицька лікарня» Меденицької селищної ради з діагнозом «наслідки внутрішньочерепної травми», післятравматична енцефалопатія, декомпенсація, синдром вн.черепної гіпертензії, вестибуло- атактичний, астено-вегетативний синдром. 31.01.2023 їй Дрогобицькою медико-соціальною експертною комісією комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» надано третю групу інвалідності та надано індивідуальну програму реабілітації інваліда №65 від 31.01.2023. Їй категорично противопоказана робота з емоційним та фізичним навантеженням. Також через отриману травму у неї є обмеження у трудовій діяльності, навчанні та зайнятті спортом. Вона постійно терпить виражений біль голови, головокружіння, похитування при хотьбі, відсутність нюху, порушення сну, відчуття тривоги, неспокою, виражену загальну слабкість, періодичну нудоту, шум у вухах, затерпання верхніх кінцівок, знизилась пам`ять та увага. Для лікування, яке поєднувало комплекс медичних заходів та процедур, відповідно для проходження яких були затрачені медикаменти і лікарські засоби, без яких проведення лікування було б неможливе і на які були затрачені кошти, вона втратила значні кошти, однак всіх чеків вона не зберегла та наявні чеки лише на суму 6928,48 грн. Також нею були затрачені кошти на купівлю харчів, оскільки звичними продуктами харчуватись їй було заборонено. Через важкий стан здоров?я та потребу у сторонньому догляді, її рідні змушені були її доглядати та щоденно приїздити до лікарні в м.Дрогобичі, на що було затрачено багато коштів. У неї є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які також після вчиненого ОСОБА_4 ДТП перенесли шалений стрес, так як могли втратити матір. З часу отримання травм, вона не може належним чином приділяти увагу дітям, брати участь у їхньому дозвіллі та повною мірою виконувати материнські обов`язки, так як постійно відчуває нетерпимий головний біль та змушена систематично вживати ліки та обмежувати свої бажання. Крім того, нею понесені витрати на правову допомогу, які становлять 20000 грн.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву. Вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Наголосив, що цивільно-правова відповідальність його довірителя на момент ДТП була застрахована, а тому саме ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» повинна відшкодовувати шкоду. Щодо позовним вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає,що позивачкою не представлено суду належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Моральна шкода обґрунтована лише словами. Просить в задоволенні позову відмовити.

20.09.2023 представником цивільного позивача потерпілої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано до суду відповідь на відзив, в якому, зокрема покликається на те, що внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень з вини ОСОБА_4 , ОСОБА_7 булла спричинена матеріальна та моральна шкода, докази та обґрунтування заподіяння якої були описані в позовній заяві. Обвинувачений жодного разу не вибачився за свої неправомірні дії, не поцікавився станом здоров`я потерпілої, яка внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення отримала інвалідність 3 групи. Зазначає, що ПрАТ «Страхова компанія «Український Страховий стандарт» перебуває у статусі ліквідації, через що потерпіла ОСОБА_7 звернулась із заявою про відшкодування шкоди внаслідок ДТП до Моторного (транспортого) страхового бюро України, однак МТСБУ не може застосувати до зазначеного страховика заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено.

Як вбачається із листа Моторного (транспортного) страхового бюро України №95196 ОСОБА_7 зверталась із відповідною заявою то МТСБУ про виплату страхового відшкодування, проте МТСБУ не може вжити заходів впливу до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено. На час розгляду заяви інформація щодо ліквідації ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» чи визнання вказаної страхової компанії банкрутом.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 зверталась до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про виплату страхового відшкодування суду не представлено, як і не представлено доказів того, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» - ліквідовано чи визнано банкрутом.

З урахуванням вищевикладеної позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 4 липня 2018 року (провадження № 755/18006/15-ц), суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про стягнення завданої матеріальної шкоди слід відмовити.

У ст.23.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Суд надає віри та приймає доводи потерпілої про заподіяння їй моральної шкоди, разом з тим вважає за необхідне зазначити наступне:

У ст.26-1 вищевказаного закону визначено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У своїй постанові від 27 липня 2021 року у справі № 431/1397/20 (провадження № 51-6363км20) Верховний Суд зазначив, що рішення суду про стягнення із засудженого моральної шкоди в повному розмірі без урахування відповідальності страховика, визначеної договором страхування та посвідченої відповідним полісом, суперечить вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів (не пред`явлено до страховика ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»), суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і винуватцем ДТП.

З таких підстав, суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Водночас, потерпілій ОСОБА_7 суд вважає за необхідне роз`яснити право на можливість захисту її прав як шляхом звернення до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в позасудовому порядку, так і шляхом звернення до суду з окремим позовом в межах цивільного судочинства.

Що стосується витрат на правову допомогу, суд вважає, що позов в цій частині слід задоволити частково, виходячи з наступного:

На підтвердження понесення судових витрат на правову допомогу потерпілою суду представлено: договір про надання правової допомоги №34/08-23 від 09.08.2023, протокол погодження розміру та умов оплати роботи та гонорару адвоката, квитанцію до прибуткового касового ордеру №34/08-23 від 09.08.2023 на суму 10000 грн., ордер на надання правничої допомоги та копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Крім цього, в судових дебатах адвокатом ОСОБА_8 суду представлено акт здачі-приймання виконаної роботи (наданих послуг) відповідно до Договору про надання правової допомоги №34/08-23 від 09.09.2023, згідно з яким витрати на професійну правову допомогу адвоката під час судового розгляду вказаного кримінального провадження становлять: ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000706 від 05.10.2022 в Дрогобицькій окружній прокуратурі, їх аналіз (4 години роботи адвоката) - 2000 грн., складання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, протоколу погодження розміру та умов оплати роботи та гонорару адвоката та заяви про визначення суми судових витрат, понесених стороною у справі та стягнення суми понесених судових витрат (6 годин роботи адвоката) - 3000 грн., ознайомлення з відзивом на позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, його аналіз та складання відповіді на відзив (4 години роботи адвоката) - 2000 грн., ознайомлення з клопотанням в порядку ст.350 КПК України. його аналіз та написання заперечення проти клопотання про призначення комплексної, комісійної автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи (2 години роботи адвоката) -1000 грн., аналіз матеріалів кримінального провадження та написання письмових пояснень до судових дебатів (4 години роботи адвоката) - 2000 грн., участь у судових засіданнях (17.08.2023, 04.09.2023, 20.09.2023, 27.10.2023, 22.11.2023, 19.12.2023, 26.01.2024, 09.02.2024, 06.03.2024, 20:03.2024) - 10 000 (десять тисяч) гривень.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

З урахуванням того, що судом в задоволенні цивільного позову відмовлено, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в користь потерпілої витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн., а саме: 2000 грн. за ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000706 від 05.10.2022 в Дрогобицькій окружній прокуратурі, їх аналіз (4 години роботи адвоката), 1000 грн. за ознайомлення з клопотанням в порядку ст.350 КПК України, його аналіз та написання заперечення проти клопотання про призначення комплексної, комісійної автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи (2 години роботи адвоката), 2000 грн. аналіз матеріалів кримінального провадження та написання письмових пояснень до судових дебатів (4 години роботи адвоката)., та 10000 грн. за участь адвоката у судових засіданнях (17.08.2023, 04.09.2023, 20.09.2023, 27.10.2023, 22.11.2023, 19.12.2023, 26.01.2024, 09.02.2024, 06.03.2024, 20:03.2024).

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Заходи забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України до процесуальних витрат у кримінальному провадженні віднесені, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів.

Згідно довідки про витрати на проведення судової інженерно-транспротної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» №СЕ-19/114-22/20750-ІТ від 05.12.2022 витрати на проведення експертизи становлять 1887,80 грн.

Згідно довідки про витрати на проведення судової інженерно-транспротної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» №СЕ-19/114-22/20919-ІТ від 05.12.2022 витрати на проведення експертизи становлять 1887,80 грн.

Згідно довідки про витрати на проведення судової інженерно-транспротної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» №СЕ-19/114-22/21962-ІТ від 22.12.2022 витрати на проведення експертизи становлять 1887,80 грн.

Згідно довідки про витрати на проведення судової інженерно-транспротної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспорнтих пригод» №СЕ-19/114-22/20870-ІТ від 02.01.2023 витрати на проведення експертизи становлять 1887,80 грн.

Згідно довідки про витрати на проведення судової інженерно-транспротної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» №СЕ-19/114-22/20871-ІТ від 08.12.2022 витрати на проведення експертизи становлять 3775,60 грн.

За таких обставин суд, ухвалюючи вирок у кримінальному провадженні, вирішує стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати за проведені вищевказані експертизи.

З речовими доказами необхідно поступити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити, в порядку ст.174 КПК України.

Запобіжний захід.

На стадії досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

В задоволенні цивільного позову Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Дрогобицької міської ради Львівської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_41 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_41 108618,09 (сто вісім тисяч шістсот вісімнадцять гривень 09 коп.) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

В решті позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат та правову допомогу задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 1887,80 гривень за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/114-22/20750-ІТ від 05.12.2022.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 1887,80 гривень за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/114-22/20919-ІТ від 05.12.2022.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 1887,80 гривень за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/114-22/21962-ІТ від 22.12.2022.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 1887,80 гривень за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/114-22/20870-ІТ від 02.01.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 3775,60 грн гривень за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/114-22/20871-ІТ від 08.12.2022.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.10.2022 скасувати.

Речові докази:

-Автомобіль марки Renault Megane р.н.з. НОМЕР_5 , 2015 року випуску, власником якого є ОСОБА_42 повернути останньому,

-Автомобіль марки BMW 7351 р.н.з. НОМЕР_1 , 1996 року випуску, власником якого є ОСОБА_4 повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1