справа № 462/202/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001066 з розгляду обвинувального акту про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, місце проживання якого зареєстроване та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 08.12.2023 року Франківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.389, 71 КК України до покарання у виді арешту строком на один місяць 18 днів, звільненого 05.03.2024 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжено на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №452/2023 від 26.07.2023 року з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 року строком на 90 діб, 03.11.2023 року о 13.42 год., перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, викрав велосипед марки «Virage» чорно-салатового кольору із надписом на верхній частині рамки «Graud», передачами та акумулятором, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши своїми діями ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 43335 грн.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, зокрема щодо часу, місця, способу вчинення крадіжки, переліку та вартості викраденого. При цьому, від давання показань відмовився. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому та просить суд його суворо не карати.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) в умовах воєнного стану, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Обставиною, що пом?якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану; особу винного, який раніше судимий (т.1, а.с.146), неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку щодо узалежнень та в психоневрологічному диспансері не перебуває (т.1, а.с.149, 151), негативних характеризуючих даних з місця проживання відносно нього не встановлено (т.1, а.с.153).

Крім цього суд бере до уваги позицію потерпілого ОСОБА_6 , викладену в поданій на адресу суду заяві від 10.01.2024 року, що жодних матеріальних претензій до ОСОБА_5 він не має, а також враховує ту обставину, що обвинуваченим повністю відшкодовано заподіяну потерпілому шкоду.

Виходячи з наведеного, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення,суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, суд, приймаючи до уваги наведені обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого,вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень. На переконання суду застосування відносно ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини та легітимна мета покарання.

Суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 10.11.2023 року було накладено арешт на речові докази: панаму чоловічу чорного кольору із надписом «Peace Among Worlds!», розмір M/L, спортивну куртку з капюшоном чорного кольору торгової марки «Сгорр», розмір L, спортивні штани червоного кольору торгової марки «Windy Peak 160», кросівки чорного кольору 42 розміру (т.1, а.с.63-64), а згідно з ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати, вирішивши одночасно долю речових доказів, - панаму чоловічу чорного кольору із надписом «Peace Among Worlds!», розмір M/L, спортивну куртку з капюшоном чорного кольору торгової марки «Сгорр», розмір L, спортивні штани червоного кольору торгової марки «Windy Peak 160», кросівки чорного кольору 42 розміру, повернути ОСОБА_5 , як власнику.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 260 грн., а саме за проведення судовим експертом ОСОБА_7 судово-товарознавчої експертизи №5588/23 від 14.11.2023 року (а.с.109), оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.100, 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п?ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 260 грн.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 10.11.2023 року арешт на майно і вирішити долю речових доказів наступним чином:

- панаму чоловічу чорного кольору із надписом «Peace Among Worlds!», розмір M/L, спортивну куртку з капюшоном чорного кольору торгової марки «Сгорр», розмір L, спортивні штани червоного кольору торгової марки «Windy Peak 160», кросівки чорного кольору 42 розміру, повернути ОСОБА_5 , як власнику;

Речові докази компакт диск «CD-R», 700 GB, на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження за 03.11.2023 року з фасаду приміщення готелю «Престиж» на вул.Я.Мудрого, 33 у м.Львові; компакт диск «CD-R», 700 GB, на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження за 03.11.2023 року з приміщення ПТ «Ломбард №1» на вул.Городоцькій, 139 у м.Львові; компакт диск «CD-R», 700 GB, на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження за 03.11.2023 року в межах системи «Безпечна Львівщина», - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1