Справа № 296/3104/24
Ухвала

Іменем України

05 квітня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомира, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у кримінальному провадженні №0000057 від 01.02.2024, -

встановив:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , відповідно до змісту якого просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.06.2024.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_6 зазначає, щоСУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000057 від 01.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.01.2024 в другій половині дня, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в транспортному засобі марки Skoda Rapid реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався напрямку міста Коростишів з міста Житомир, ОСОБА_4 стало відомо, що громадянин ОСОБА_7 є військовослужбовцем та є придатним до військової служби у бойовій частині.

Після чого, ОСОБА_4 повідомив про наміри щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди у військовослужбовця ОСОБА_7 за встановлення непридатності або обмеженої придатності його до військової служби своєму знайомому ОСОБА_8 , який в свою чергу, з відома ОСОБА_4 , маючи з кола своїх знайомих ОСОБА_9 , голову військово-лікарської комісії Житомирського базового військового шпиталю, повідомив про це останнього. Вказані особи погодились на пропозицію ОСОБА_4 і таким чином вступили між собою у попередню змову, переслідуючи вищевказаний корисливий мотив.

Далі, ОСОБА_4 , під приводом надання консультації, отримав від ОСОБА_7 його медичні документи та військовий квиток серії НОМЕР_2 , та усно висловив ОСОБА_7 пропозицію про вирішення ним питання, в тому числі із залученим медичних працівників військово-лікарської комісії, щодо встановлення останньому непридатності або обмеженої придатності до військової служби за надання неправомірної ним вигоди в розмірі 5000 доларів США.

01.02.2024 близько 17:00 год, ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, використовуючи два банківські термінали, здійснив чотири транзакції, за результатами яких на банківську картку ОСОБА_4 було перераховано грошові кошти в якості неправомірної вигоди в загальній сумі 19 500 грн. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, в той же день, ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_7 про звернення ним до екстреної медичної допомоги з метою поміщення його на стаціонарне лікування до Житомирського базового військового шпиталю для подальшого отримання медичної документації, необхідної для встановлення військово-лікарською комісією непридатності або обмеженої придатності до військової служби. 07.02.2024 близько 22:30 год, ОСОБА_7 , перебуваючи на перехресті АДРЕСА_3 , діючи під контролем правоохоронних органів та на виконання вимоги ОСОБА_4 , передав останньому частину неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США. В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи діяти за вказівками ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , пройшов стаціонарні лікування, про що було складено відповідні медичні документи, зокрема виписки із медичних карток стаціонарного хворого, необхідні для прийняття військово-лікарською комісією рішення про обмежену придатність ОСОБА_7 до військової служби.

23.02.2024 близько 11:00 год ОСОБА_7 , за попередньою вказівкою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_4 , де написав рапорт про отримання направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби в Збройних Силах України до ВЛК військової частини НОМЕР_3 .

23.02.2024 ОСОБА_7 , використовуючи мобільне банківське програмне забезпечення Приват 24, здійснив перерахування грошових коштів в сумі 10 000 грн на банківську картку ОСОБА_4 , після чого, через невстановленого слідством водія маршрутного таксі сполученням Ємільчене-Житомир, передав ОСОБА_4 частину неправомірної вигоди в розмірі 500 доларів США, яку останній отримав 24.02.2024 близько 14:30 год, перебуваючи на автовокзалі за адресою: АДРЕСА_5 .

27.02.2024, ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобіля, отримав від ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди в розмірі 500 доларів США, яку останній залишив під сидінням за вказівкою самого ОСОБА_4

06.03.2024 близько 08:00 год, ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_4 передав йому грошові кошти в сумі 4000,00 грн в якості неправомірної вигоди за отримання консультативного висновку епілептолога, який є необхідним медичним документом для отримання відповідного рішення ВЛК.

Після проведення медичних процедур, ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_4 передав частину неправомірної вигоди в сумі 12 500 гривень особисто ОСОБА_4 та 12.03.2024 - 1100 доларів США за прийняття військово-лікарською комісією рішення про обмежену придатність ОСОБА_7 до військової служби.

21.03.2024, близько 08:30 год, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні власного кабінету №6 Житомирського базового військового шпиталю, виготовив та підписав направлення до НВМКЦ «ГВКГ» м. Київ на консультацію до невропатолога щодо придатності до військової служби ОСОБА_7 , за №3815 від 21.03.2024, яке в подальшому не будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_9 , підписав та затвердив печаткою командир військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, висловив ОСОБА_7 вимогу про надання їм решти неправомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США за прийняття військово-лікарською комісією рішення про обмежену придатність до військової служби.

Крім того, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 03.04.2024, голова військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_9 , на виконання спільного злочинного умислу з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , з метою сприяння ОСОБА_7 в отриманні статусу обмежено придатного до військової служби, склав довідку військово-лікарської комісії про придатність до військової служби солдата за призовом ОСОБА_7 від 04.04.2024, в яку вніс недостовірні відомості, а саме у графі «діагноз» - хронічний гостродуоденіт, стадія ремісії, епілепсія з нечастими судомними нападами (21.01.2024, 31.01.2024); «на підставі статті 52-Г, 22-Б, 45-Г графи ІІ Розкладу хвороб - ТДВ графи визнаний «обмежено придатний до військової служби», посвідчивши вказаний документ своїм підписом та завіривши печаткою лікаря, зазначивши при цьому дату реєстрації 04.04.2024.

03.04.2024 близько 10:00 год, ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 та під контролем правоохоронних органів, прибув до приміщення військової частини НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_6 , де в канцелярії отримав підроблений офіційний документ - довідку військово-лікарської комісії про придатність до військової служби солдата за призовом ОСОБА_7 від 04.04.2024, в якій зазначені недостовірні відомості, з відміткою «обмежено придатний до військової служби», взамін на яку, в той же день, близько 14:00 год, ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, передав ОСОБА_8 останню частину неправомірної вигоди в розмірі 900 доларів США.

Надалі, в той же день та час, у службовому кабінеті №6 голови ВЛК ОСОБА_9 , який розташований у військовому шпиталі м.Житомира за адресою: АДРЕСА_6 , працівниками правоохоронних органів затримані ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із грошовими коштами, отриманими від ОСОБА_7 , що діяв під контролем правоохоронних органів.

04.04.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України:

- кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким та містить безальтернативну санкцію - від п`яти до десяти років з конфіскацією майна та відповідно до примітки ст.45 КК України відноситься до корупційного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- з метою уникнення кримінальної відповідальності, при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою ОСОБА_4 може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази та документи, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування (п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

- підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. Так, під час досудового розслідування залишаються недопитаними в якості свідків працівники ВЛК Житомирського військового шпиталю та інші підозрювані у даному кримінальному провадженні.Крім того, орган досудового розслідування вважає, що вказане кримінальне правпорушення можливо було вчинене за попередньою змовою групою осіб (крім встановлених осіб), вплив на яких має безпосередньо ОСОБА_4 (відповідно до прийнятих рішень), тобто повне коло співучасників органом досудового розслідування достовірно не встановлене. Складність в ідентифікації осіб, співпричетних до вчинення кримінального правопорушення обумовлена тим, що вищевказані особи діяли у співучасті, використовували засоби конспірації та те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії.Також підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти спроби спілкуватися із співучасниками, у тому числі дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій, та повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо. Крім того, підозрюваний може орієнтувати інших співучасників про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінальногоправопорушення з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб (п.3, п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив його задовольнити. Додатково наголосив на наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби за місцем його проживання. Зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України необґрунтовані. Також просив врахувати особу ОСОБА_4 , який має незадовільний стан здоров`я, та має на утриманні доньку, яка навчається за кордоном.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_4 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, що підтверджується, зокрема: довідкою військово - лікарської комісії від 04 квітня 2024 року; протоколами допиту свідків від 01 лютого 2024 року, від 08 березня 2024 року, від 22 березня 2024 року, від 03 квітня 2024 року; протоколом додаткового допиту свідка від 03 лютого 2024 року; консультативним висновком епілептолога від 06 березня 2024 року; направленням на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби в Збройних Силах України; карткою обстеження та медичного огляду; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 04 квітня 2024 року; протоколами про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 01 лютого 2024 року, від 08 лютого 2024 року, від 28 лютого 2024 року; протоколами про результати аудіо, - відеоконтролю особи від 19 лютого 2024 року, від 08 березня 2024 року; протоколом про результати проведення зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 08 березня 2024 року; протоколамм про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 06 березня 2024 року, від 13 березня 2024 року, від 04 квітня 2024 року.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03 квітня 2024 року, цього ж дня о 15 годині 29 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Відповідно до частини 5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий суддя враховує посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику як можливість того, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Слідчий суддя не виключає ризику незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 на свідків у кримінальному провадженні №0000057 з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь, а також незаконного впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення (інкримінується вчинення кримінального праворушення групою осіб за попередньою змовою), та те, що коло осіб, причетних до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення органом досудового розслідування та свідків ще встановлюється.

Разом з тим, ризики знищення/приховання/спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також перешкоджання ОСОБА_4 кримінальному провадженню іншим чином органом досудового розслідування належним чином не обгрунтовані та достатніми доказами не доведені.

Оцінюючи в сукупності встановлені судом обставини щодо заявлених прокурором та слідчим ризиків, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, слідчий суддя вважає, що застосування cтосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Щодо можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає наступне.

З огляду на ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є, в тому числі, забезпечення балансу між правами і інтересами окремої особи (підозрюваного) та суспільними інтересами (захист особи суспільства і держави), а також застосування належної правової процедури.

Частиною першою статті 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 слід відмовити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, з покладенням на нього наступних процесуальних обов`язків: цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, прокурора або суду, за виключенням часу перебування в укритті на випадок оголошення повітряної тривоги чи іншого загрозливого для життя стану; прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні за №0000057 від 01.02.2024; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Керуючись статтями 176-179, 181, 193-194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира, -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 03 червня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні процесуальні обов`язки:

- цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, прокурора або суду, за виключенням часу перебування в укритті на випадок оголошення повітряної тривоги чи іншого загрозливого для життя стану;

- прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні за №0000057 від 01.02.2024;

- здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали та обов`язків встановити до 03 червня 2024 року.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1