ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24617/18

Провадження № 11-кп/4820/330/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001023 від 16.02.2017, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року клопотання прокурора задоволено, строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вкотре продовжено до 19 травня 2024 року включно.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції знову ж таки обґрунтував тим, що продовжують існувати ризики, які були враховані судом при обранні ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду та обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Стверджує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки наявність ризиків, вказаних в клопотанні прокурора, стороною обвинувачення не доведено.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечує проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0001023 відомості про яке 17.02.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. ч. 2, 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_13 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України.

За клопотанням прокурора від 14 березня 2024 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року в чергове продовженого строк тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001023 від 16 лютого 2017 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, у тому числі і у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів провадження, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 було вирішено під час судового провадження, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих мотивів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

У своєму рішенні ЄСПЛ по справі «Ролік та Шандра проти України» від 31 січня 2024 року зазначив, що зі спливом деякого часу органи судової влади повинні навести підстави, які б виправдовували продовження позбавлення свободи. Такі підстави мають бути відповідними та достатніми, а компетентні національні органи влади повинні демонструвати «особливу ретельність» під час здійснення провадження.

Також Європейський суд вказав, що органи влади повинні переконливо обґрунтувати будь-який період тримання під вартою, яким би коротким він не був, та зобов`язані розглянути альтернативні засоби забезпечення присутності особи у судовому засіданні. Посилаючись на свою попередню практику, Європейський суд дійшов висновку, що у цій справі національні суди не навели відповідних і достатніх підстав для тримання заявників під вартою під час досудового розслідування та констатував порушення пункту 3 статті 5 Конвенції.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року ОСОБА_6 , який тримається під вартою з 8 червня 2018 року, вкотре продовженого строк тримання під вартою, у вказаному кримінальному провадженні.

Натомість згідно висунутого обвинувачення організатору даних кримінальних правопорушень (ч. 3 ст. 146, ч. ч. 2, 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України) ОСОБА_9 17 лютого 2021 року змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, що є незрозумілим та нелогічним з погляду ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення та його форми співучасті.

При цьому, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення до 21 червня 2017 року, тобто згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015) останньому, у випадку винесення обвинувального вироку та його засудження до позбавлення волі, слід буде зарахувати попереднє ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Найсуворіший вид покарання, який може бути призначений обвинуваченому за ч. 4 ст. 190 та ч. 4 ст. 189 КК України становить 12 років позбавлення волі.

Станом на сьогоднішній день обвинувачений ОСОБА_6 , з урахуванням строку тримання його під вартою та вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015), фактично вже відбув більше 11 років позбавлення волі.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.

З врахуванням наведеного, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є невиправданим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання наявним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Підстав вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло цілодобово не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, немає, не наведено таких підстав і прокурором в процесі апеляційного розгляду.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Отже ухвалу суду слід скасувати, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити й застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 3, п. 8, п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року, в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 19 травня 2024 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, та заборонити ОСОБА_6 цілодобово залишати квартиру за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 строком на 60 діб.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

9) носити електронний засіб контролю.

Датою закінчення строку дії ухвали щодо ОСОБА_6 визначити 25 травня 2024 року.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти негайно та зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3