ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/463/22 Номер провадження 11-кп/814/622/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000160 за апеляційними скаргами прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 , захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 06 січня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лубни Полтавської області, із середньою освітою, не працює, незаміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою за ч. 2 ст. 121 КК України та засуджено із застосуванням ст. 69 КК України на 6 років позбавлення волі.

Зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 19 липня 2022 року по 01 вересня 2022 року.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, арешту майна, процесуальних витрат, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

02.07.2022 року близько 16:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , побачила ОСОБА_12 , з яким перебувала у цивільному шлюбі.

Того ж дня, на грунті ревнощів, у ході раптово виниклого конфлікту, близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_8 , маючи на меті заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , налила в пластикову пляшку близько 100 мл. бензину та направилася до будинку потерпілої.

Зайшовши у будинок, ОСОБА_8 побачила ОСОБА_11 , яка лежала на ліжку, та облила обличчя та верхню частину тулубу останньої бензином, після чого підпалила сірник та піднесла його в напрямку потерпілої, через що бензин спалахнув на тілі ОСОБА_11 та внаслідок чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: термічного опіку 1-3 ступеня поверхні шкірних покровів та м`яких тканин: голови (обличчя), шиї по передній та бокових поверхнях, грудної клітки по передній та задній поверхні в верхній третині, лівої верхньої кінцівки (в ділянці плеча та променево-зап`ястного суглобу), правої верхньої кінцівки (в ділянці плеча та променево-зап`ястного суглобу) - термічні опіки загальною площею до 35% поверхні тіла, з розвитком опікової хвороби, від яких потерпіла померла.

У апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині кваліфікації дій та призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі. Виключити вказівку суду про визнання недопустимим доказом DVD-R диску з відеозаписом проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідити висновки експертів №171 від 10.07.2022 та 171-Д від 18.07.2022, DVD-R диск з відеозаписом проведення огляду за вищезазначеною адресою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновок суду про недоведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не відповідає фактичним обставинам справи та зібраним у ході досудового розслідування доказам, так як умисел ОСОБА_8 на умисне вбивство потерпілої підтверджується обраним небезпечним способом вчинення злочину, а саме шляхом підпалу потерпілої, засобом його вчинення (бензином), взаємовідносинами між обвинуваченою та потерпілою.

Крім того, суд безпідставно застосував ст. 69 КК України, оскільки зазначені судом обставини, що пом`якшують покарання, не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та не знижують ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, факт щирого каяття обвинуваченою не знайшов свого підтвердження, оскільки ОСОБА_8 не намагалася відшкодувати завдані збитки та не відвідувала потерпілу у лікарні.

Зазначає, що суд не врахував думку потерпілої ОСОБА_13 , яка просила призначити обвинуваченій покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Просить взяти до уваги, що суд не зазначив підстави визнання недопустимим доказу DVD-R диску з відеозаписом проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд при призначенні покарання обвинуваченій не врахував наявність у неї хронічних захворювань, які потребують систематичного лікування, що є неможливим в умовах позбавлення волі. Просить взяти до уваги, що у обвинуваченої відсутні близькі родичі, які у разі призначення їй покарання у виді позбавлення волі могли б здійснювати догляд за неповнолітньою донькою, яка перебуває на її утриманні.

Крім того, ОСОБА_8 вину визнала повністю, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судима, що дає підстави для застосування ст. 75 КК України

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора та захисника в підтримку поданих ними апеляційних скарг, обвинувачену, яка просила задовольнити апеляційну скаргу захисника, представника потерпілої, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Доводи прокурора про необхідність кваліфікації діяння обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України є слушними.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю).

Фактичні обставини щодо конфлікту обвинуваченої з потерпілою ніким із учасників не оспорюються.

Допитана під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 вину визнала частково, зазначила, що не мала умислу на вбивство потерпілої та повідомила, що на ґрунті ревнощів хотіла налякати потерпілу, у зв?язку з чим, прийшла до неї додому, облила бензином ковдру, під якою відпочивала ОСОБА_11 , розбудила її та попередила про необхідність припинення стосунків з її чоловіком. Вказує, що випадково підпалила ковдру, внаслідок чого потерпіла отримала опіки.

Однак, доводи сторони захисту про те, що у обвинуваченої був відсутній умисел на вчинення вбивства, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до висновку експерта від 10.07.2022 року №171 смерть ОСОБА_11 настала в результаті термічних опіків 1-3 ступеня поверхні шкірних покровів та м`яких тканин голови, шиї, грудної клітки, лівої та правої верхньої кінцівки загальною площею 35% поверхні тіла.

Вказані тілесні ушкодження потерпілої зафіксовані у протоколі огляду трупа від 10.07.2022.

Під час огляду місця події 03.07.2022 за місцем проживання потерпілої виявлено пластикову пляшку із залишками рідини та матрац, ковдру та куртку зі слідами термічного впливу.

Згідно з висновками експертиз нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів № СЕ-19/117-22/8542-ФХД від 05.08.2022, СЕ-19/117-22/8544-ФХД від 07.07.2022 на фрагментах куртки та ковдри виявлено сліди нафтопродукту, а залишки прозорої рідини світло-жовтого кольору, які знаходились у полімерній пляшці, є бензином.

З огляду на викладене, апеляційним судом встановлено, що обвинувачена після конфлікту з потерпілою, на ґрунті тривалих неприязних стосунків внаслідок ревнощів пішла додому, взяла пляшку з бензином, повернулась до потерпілої, яка в цей час спала, облила бензином та підпалила її.

Локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої свідчить про те, що ОСОБА_8 цілеспрямовано перед підпалом вилила бензин на життєво важливі органи ОСОБА_11 - голову і тулуб. При цьому ОСОБА_8 вочевидь усвідомлювала небезпеку свого діяння та передбачала суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої.

Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_8 не вчинила дій на відвернення наслідків свого діяння, не надала допомогу потерпілій, не викликала швидку допомогу, працівників поліції та залишила місце вчинення злочину,

Отже, враховуючи мотив, спосіб та знаряддя вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку про наявність умислу в обвинуваченої на позбавлення життя ОСОБА_11 .

Суд критично ставиться до показань обвинуваченої щодо відсутності у неї умислу на вбивство, оскільки вони не узгоджуються з іншими наявними у справі доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів встановила, що ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.

02.07.2022 року близько 16:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , побачила ОСОБА_12 , з яким перебувала у цивільному шлюбі, через що запідозрила останнього у зраді, та у неї виник конфлікту з ОСОБА_11 , в ході якого у обвинуваченої виник умисел на вбивство потерпілої.

Того ж дня, близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_8 , маючи на меті заподіяння смерті ОСОБА_11 , взяла вдома пластикову пляшку з близько 100 мл. бензину та направилася до будинку потерпілої.

Зайшовши у будинок, ОСОБА_8 побачила ОСОБА_11 , яка лежала на ліжку, та, з метою реалізації свого злочинного умислу, облила обличчя та верхню частину тулубу останньої бензином, після чого підпалила сірник та піднесла його в напрямку потерпілої, через що бензин спалахнув на тілі ОСОБА_11 та внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, від яких померла.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 колегія суддів кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи прокурора про незаконне визнання місцевим судом недопустимим доказом DVD-R диску з відеозаписом проведення огляду за адресою: кв. АДРЕСА_2 також є слушними, оскільки вказаний диск є невід`ємною частиною протоколу огляду місця події від 03.07.2022 і передбачених положеннями ст.87 КПК України підстав для визнання його недопустимим доказом немає і місцевий суд таких підстав не навів.

При призначенні покарання суд на виконання вимог закону, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким; обставини вчинення злочину; особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, вживає спиртні напої разом зі своїм співмешканцем, на момент вчинення діяння перебувала в стані алкогольного сп?яніння, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме наявність на утриманні обвинуваченої неповнолітньої дитини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що його обтяжують.

Також суд врахував відсутність у потерпілої вимог щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди, проте звернув увагу на її прохання призначити обвинуваченій покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Тому з урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання, а саме - застосування закону, який не підлягає застосуванню - ст. 69 КК України, та необхідність призначення обвинуваченій більш суворого покарання, є обґрунтованими.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною в судових рішеннях (зокрема, у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 744/884/17, провадження № 51-8413км18).

Суд, посилаючись при призначенні покарання на ст. 69 КК України, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів вчинила особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, внаслідок якого умисно позбавила життя людину, шляхом облиття тіла потерпілої бензином з подальшим підпалом.

У цьому провадженні суд першої інстанції як на підставу застосування ч. 1 ст. 69 КК України послався на наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченої та провокуючу поведінку зі сторони потерпілої.

Проте, суд першої інстанції не відобразив у судовому рішенні, яким чином зазначені обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, апеляційний суд вважає, що у даному випадку підстави для застосування відносно ОСОБА_8 положень ст. 69 чи ст. 75 КК України, як того просить захисник, відсутні, а обвинуваченій необхідно призначити більш суворе покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному санкцією статті.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, зокрема, у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та застосування більш суворого покарання.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині кваліфікації дій обвинуваченої та призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, апеляційна скарга прокурора - частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 06 січня 2023 року, щодо ОСОБА_8 скасувати в частині кваліфікації дій та призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання.

На підставі ч.5 та ч.7 ст.73 КК України зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення з 19.07.2022 по 01.09.2022 із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 дню позбавлення волі, та період перебування під цілодобовим домашнім арештом з 02.09.2022 по 28.05.2024 із розрахунку, що 3 дні цілодобового домашнього арешту відповідають 1 дню позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4