У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000244 від 27 листопада 2023 року відносно обвинуваченого :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клопочин, Іваничівського району, Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні дітей, осіб похилого віку чи інвалідів не має, з середньою освітою, безробітного, раніше не судимого, адвокатом чи депутатом будь-якої ради не являється,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 26 листопада 2023 року біля 11 год. 35 хв., керуючи технічно справним автомобілем «BMW-520D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірого кольору, з двома пасажирами, рухався автомобільною дорогою Т-20-02 сполученням «Тернопіль-Скалат-Жванець», у напрямку від м. Тернопіль до м. Скалат, Тернопільського району, Тернопільської області.

Під час руху в межах вулиці Задвірна, с. Колодіївка, Скалатської ТГ, Тернопільського району, Тернопільської області, наближаючись до заокругленої ділянки автодороги праворуч для свого напрямку, що неподалік будинку №2А, вказаної вулиці, водій ОСОБА_5 , не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної на даній ділянці автодороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР), а також вимоги, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його рухатися із безпечною швидкістю руху, і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Проїжджаючи ділянку автодороги із значним заокругленням праворуч для свого напрямку, водій ОСОБА_5 , не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, внаслідок чого допустив зміну напрямку руху керованого автомобіля «BMW-520D» р.н. НОМЕР_1 ліворуч, і надалі виїхав керованим автомобілем «BMW-520D» на зустрічну смугу руху, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху.

Після виїзду на зустрічну смугу водій ОСОБА_5 не забезпечивши безпеку дорожнього руху та порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР, не надав перевагу в русі зустрічному технічно справному автобусу «ЛАЗ-699» реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні), 1988 року випуску, червоного кольору, який під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , з 40 пасажирами, рухався в межах своєї смуги руху від м. Скалат до м. Тернопіль, як наслідок допустив зіткнення передньої лівої частини керованого автомобіля «BMW-520D» р.н. НОМЕР_1 з лівою передньою частиною автобуса «ЛАЗ-699» р.н. НОМЕР_2 .

Водій автобуса «ЛАЗ-699» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , з моменту виїзду автомобіля «BMW-520D» р.н. НОМЕР_1 на зустрічну смугу руху, застосував екстрене гальмування рухаючись в межах своєї смуги руху до м. Тернопіль, однак не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований транспортний засіб раніше, ніж зустрічний автомобіль «BMW-520D» р.н. НОМЕР_1 досягне місця зіткнення транспортних засобів і тим самим уникнути зустрічного зіткнення, окрім того, у випадку руху зустрічного автомобіля «BMW-520D» р.н. НОМЕР_1 в незагальмованому стані, зіткнення не виключалось і при своєчасному гальмуванні водієм автобуса «ЛАЗ-699» р.н. НОМЕР_2 , так як ні зниження швидкості, ні зупинка останнього не виключала можливості зіткнення транспортних засобів, відтак порушень вимог Правил дорожнього руху, які б перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, зокрема вимог пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття: «небезпека для руху», і виконання його вимог), 12.3 ПДР, у діях водія автобуса «ЛАЗ-699» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , не вбачається.

У результаті даного зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «BMW-520D» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої третини діафізу (тіла) лівої ліктьової кістки, яке у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості п. п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_5 , вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час підготовчого розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю щиро розкаявся та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Суд заслухавши клопотання обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, та потерпілого ОСОБА_4 котрий вказав, що примирився із обвинуваченим, претензій матеріального та морального характеру немає, щодо закриття кримінального провадження не заперечує, вважає, що обвинуваченого ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження по даній справі закрити виходячи з наступних міркувань :

Відповідно до п.2. ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п4-8, 10 ч.1, 2 ст. 284 КпК України.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Ч. 8 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" роз`яснено, що за наявності передбачених у ст. 46 КК ( підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

В силу ст.. 12 КК України, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є злочинок невеликої тяжкості, оскільки передбачає максимальне покарання до 3 років обмеження волі.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, у вчиненому щиро розкаявся, повністю відшкодував потерпілому заподіяні збитки, примирився із ним та підтримав клопотання про закриття відносно нього кримінального провадження.

За вказаних обставин суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 46 КК України, ст..ст. 284, 286, 288, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити.

Закрити кримінальне провадження № 0000244 від 27 листопада 2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, звільнивши його від кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення.

Скасувати арешт майна на автомобіль «BMW-520D» р.н. НОМЕР_1 2008 р.в., сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 27.10.2022 року ТСЦ 5141 належить ОСОБА_8 , що застосований згідно ухвали слідчого судді Підволочиського районного суду від 28 листопада 2023 року, повернувши його законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена через Підволочиський районний суд до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Підволочиського районного суду ОСОБА_9