Провадження №: 1-кс/336/402/2024
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2024року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000518 від 01.04.2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Токмак Запорізької області, зареєстрований проживаючим АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчих ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000518 від 01.04.2024 року за ст. 263 ч. 1 КК України, за яким ОСОБА_5 підозрюється у тому, що за невстановлених обставин ОСОБА_5 незаконно придбав три корпуси ручної гранати Ф1 та три підривача УЗРГМ та УЗРГМ-2, після чого незаконно їх переніс до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 01.55 годині 01.04.2024 року, коли зазначені боєприпаси були вилучені в ході обшуку.

Дії ОСОБА_5 на цей час кваліфіковані за ст. 263 ч. 1 КК України, як умисні незаконні придбання, зберігання та носіння бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на обґрунтованість підозри та наявність ризиків переховування від слідства та суду, а також посилаючись на те (далі цитата з тексту клопотання), що «Запобіжний захід у виді домашнього арешту не відповідає особі підозрюваного, такий запобіжний захід не завадить підозрюваному продовжувати вчиняти тяжкі корисливі злочини, оскільки інкриміновані йому злочини останній вчинив у денний час доби. Запобіжний захід у виді особистого зобов?язання також не відповідає тяжкості інкримінованого правопорушення та особі підозрюваного та не покладає на підозрюваного ніяких обов?язків вчасно з?являтись до органу досудового розслідування та, в подальшому, до суду».

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказуючи, що факт зберігання боєприпасів було виявлено після прибуття працівників поліції за викликом служби 102, до якої звернулась дружина підозрюваного з приводу домашнього насильства. В ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено три корпуси гранат з підривачами. В обґрунтування необхідності обрання найсуворішого запобіжного заходу прокурор вказував на наявність ризику переховування від слідства та суду, який обумовлений відсутністю у підозрюваного постійного місця проживання у м. Запоріжжя, а також можливість впливу на основного свідка ОСОБА_7 , яка є дружиною підозрюваного.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, вказуючи, що ОСОБА_5 факт зберігання боєприпасів не заперечує, але це сталось випадково. Так, ОСОБА_5 вказав, що у березні 2022 року добровільно мобілізувався до ЗСУ та проходив службу, приймаючи безпосередню участь у виконанні бойових завдань, однак, згодом був визнаний обмежено придатним до військової служби, отримав інвалідність 3 групи у зв?язку із захворюваннями, які не були пов?язані із проходженням військової служби, після чого був переведений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де продовжував виконувати обов`язки військовослужбовця. Коли покидав бойові позиції випадково в його речах залишились три гранати, які раніше йому були видані для виконання бойових завдань. Прибувши за місцем проживання ОСОБА_5 , не знаючи про те, що зберігати гранати є незаконним, залишив їх у квартирі, попередньо розібравши з метою уникнення випадкового спрацювання. 31.03.2024 року у нього з дружиною виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 нанесла йому тілесні ушкодження (подряпини та садна), після чого зателефонувала до поліції та повідомила про домашнє насильство. Просив обрати йому альтернативний запобіжний захід у виді особистого зобов?язання, вказавши, що має змогу проживати на території ВЧ та продовжувати виконувати свої обов?язки, в такий спосіб уникаючи спілкування зі свідком.

Захисник вказував, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, факт зберігання боєприпасів не оспорює та готовий співпрацювати із слідством, є військовослужбовцем за мобілізацією, приймав участь в обороні України, наразі має захворювання та є інвалідом 3 групи, має змогу проживати на території військової частини, у зв?язку з чим просив обрати запобіжний захід у виді особистого зобов?язання.

Слідчий суддя зауважує, що дійсно ОСОБА_5 в судовому засіданні були продемонстровані тілесні ушкодження, а прокурором вказано про намір провести відповідне освідування для встановлення факту та ступеню тяжкості зазначених тілесних ушкоджень. Підозрюваний наполягав, що зазначені тілесні ушкодження були ним отримані в ході конфлікту із дружиною ОСОБА_7 , а працівники поліції та прокуратури жодного відношення до них не мають.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Мюррей проти Сполученого Королівства" ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у причетності до скоєння злочину підтверджена протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що ОСОБА_5 зберігає в своїх особистих речах гранати та патрони до автомату, протоколом затримання ОСОБА_5 , в ході якого проведено обшук та виявлено корпуси гранати Ф-1, підривники та патрони, а також висновком вибухово-технічної експертизи від 01.04.2024 року.

01.04.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Суд не приймає до уваги складений протокол щодо ОСОБА_5 за ст. 173-2 КУпАП, адже на момент розгляду клопотання судом такий протокол не розглядався та вина ОСОБА_5 у скоєнні правопорушення не встановлена.

При оцінці наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 177 ч. 1 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Наразі стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів на підтвердження існування ризику переховування від слідства або суду, або скоєння нових злочинів. Доводи клопотання про можливість підозрюваного продовжувати вчиняти тяжкі корисливі злочини, оскільки інкриміновані йому злочини останній вчинив у денний час доби, не ґрунтуються ані на логіці, ані на фактах, адже ОСОБА_5 ніколи не засуджувався за скоєння будь-яких злочинів, а злочин, передбачений ст. 263 ч. 1 КК України не відносить до корисливих.

Водночас відносно ОСОБА_5 наразі діє терміновий заборонний припис із зобов?язанням залишити місце проживання, а місце зареєстрованого проживання ОСОБА_5 наразі знаходиться у тимчасово окупованому населеному пункті, тож суд позбавлений можливості обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Також помилкові доводи слідчого та прокурора про те, що «Запобіжний захід у виді особистого зобов?язання також не відповідає тяжкості інкримінованого правопорушення та особі підозрюваного та не покладає на підозрюваного ніяких обов?язків вчасно з?являтись до органу досудового розслідування та, в подальшому, до суду», адже такі твердження прямо суперечать положенням ст. 179 КПК України, відповідно до якої особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

У свою чергу, ст. 194 КПК України передбачено можливість покладення обов?язків, зокрема, прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги інформацію про особистість підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, є військовослужбовцем за мобілізацією, наразі визнаний інвалідом 3 групи та має програму реабілітації інваліда, яка передбачає проходження стаціонарного лікування у 2024 році, натомість продовжує виконувати обов`язки із захисту України в межах своїх можливостей, має подяку за сумлінне виконання службових обов?язків від 28.06.2023 року, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що будь-який інший запобіжний захід, окрім найсуворішого, не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки, а відтак відсутні і підстави для його застосування.

З вищевказаний підстав суд не може обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту за відсутності у нього житла, де б він міг перебувати.

Водночас, враховуючи, що злочин, передбачений ст. 263 ч. 1 КК України віднесений до категорії тяжких, слідчий суддя вважає за потрібне обрати запобіжний захід у виді особистого зобов?язання в межах строку досудового розслідування, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000518 від 01.04.2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, залишити без задоволення.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваному у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання строком до 01 червня 2024 року включно, поклавши обов`язки прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора, суду; письмово повідомляти слідчого, прокурора, суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали закінчується 01 червня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1