УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001003 від 25 травня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене 24.05.2024 в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 60, у кримінальному провадженні № 0001003 від 25.05.2024 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України: мотоцикл марки "КТМ" моделі "690 Duke", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 ; механічний ключ від мотоциклу марки "КТМ", моделі "690 Duke", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання вказано, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001003 від 25.05.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що, 24.05.2024 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 60, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки "КТМ" моделі "690 Duke", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , котрий мав ознаки підробки номеру кузова.

24.05.2024, в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено: - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , який поміщено до пакету № ICR 0114845; - мотоцикл марки "КТМ", моделі "690 Duke", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; - механічний ключ від вказаного мотоциклу котрий поміщено до спеціального пакету № ICR 0114724.

24.05.2024 вилучені речі в ході огляду місця події визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, що має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, прокурор просив накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечував щодо накладення арешту на майно.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя ухвали здійснювати розгляд справи без їх участі.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 3 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001003 від 25.05.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

24.05.2024, в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , який поміщено до пакету № ICR 0114845; мотоцикл марки "КТМ", моделі "690 Duke", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; механічний ключ від вказаного мотоциклу котрий поміщено до спеціального пакету № ICR 0114724, яке постановою дізнавача від 25.05.2024 визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як постанова слідчого від 25.05.2024 про визнання вилученого майна речовим доказом так і клопотання прокурора про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у ньому обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а відтак клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001003 від 25 травня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 24.05.2024 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мотоцикл марки "КТМ" моделі "690 Duke", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 ;

- механічний ключ від мотоциклу марки "КТМ", моделі "690 Duke", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1