Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1320/24
Провадження № 1-кс/935/316/24
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2024 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

До слідчого судді Коростишівського районного суду звернулася слідча СВ ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна в обґрунтування якого вказала, що 09.04.2024 року ОСОБА_4 виявив, що 05.04.2024 близько 18:40 год. із належної йому банківської карточки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 п`ятьма платежами, при невідомих обставинах, в умовах воєнного стану, було перераховано грошові кошти в сумі 120 400 грн.

Відомості про дане кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України внесені 10.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179.

Слідча вказує, що в ході досудового розслідування, 11.04.2024 року ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції банківську картку банку АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_2 , яку було вилучено упаковано до спецпакету МВС Експертна служба 2598097, про що складено протокол огляду предметів від 11.04.2024 року.

Постановою слідчої СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирської області ОСОБА_3 від 12.04.2024 року вказані вище речі було визнано речовим доказом.

Власником майна відповідно до матеріалів клопотання є ОСОБА_5 .

Завданням арешту зазначеного вище майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Слідча у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Власник майна, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, не заперечує щодо накладнення арешту.

Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття зазначених осіб не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Згідно ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається у тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення останнього оскільки воно відповідає вимогам ст.171 КПК України, слідчим доведено необхідність накладення арешту на вказене вище майно, з метою збереження речових доказів.

Так, добровільно видана та вилучена протоколом огляду речей та документів від 11.04.2024 року належна ОСОБА_5 банківська картка, може містити сліди або відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які встановлюються під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Не накладення арешту в такій мірі може призвести до втрати таких слідів або відомостей, які з огляду на тривалість досудового розслідування на даний час не встановлені, тим самим перешкодити кримінальному провадженню та унеможливити збереження речових доказів.

Також слідчий суддя враховує використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні, а також те, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому клопотання про арешт майна у рамках даного кримінального провадження підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ч.1,2,3 ст.170, ч.1ст.172, ч.5ст.173 КПК України,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у виді заборони права на відчуження, розпоряджання та користування на банківську картку банку АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_5 , з метою збереження речових доказів, в рамках кримінального провадження №0000179.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_6