Справа №487/2669/24
Провадження №1-кс/487/2246/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 12.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст. 368 КК України , про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2024 прокурор Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000024 від 12.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучений в ході проведення обшуку транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від вищевказаного транспортного засобу та технічний паспорт НОМЕР_2 .

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000024 від 12.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст. 368 КК України.

В ході санкціонованого обшуку проведеного 26.03.2024 в рамках кримінального провадження № 0000024, був вилучений транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від вищевказаного транспортного засобу та технічний паспорт НОМЕР_2 .

Підставою для внесення клопотання зазначено те, що вилучене майно може підтверджувати факти і обставини вчинення кримінального правопорушення, та буде використаний в якості речового доказу.

Прокурор в судовому засіданні, з урахуванням додатково наданих документів, просив про задоволення клопотання.

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні, категорично заперечував проти задоволення клопотання. Зазначав, що транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , є власністю ОСОБА_5 , який був нею придбаний за рахунок кредитних коштів. Посилаючись на те, що прокурором не доведена необхідність накладення арешту на вилучений транспортний засіб, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000024 від 12.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

27.03.2024 у даному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданої їй влади чи службового становища поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

26.03.2024 в ході санкціонованого обшуку транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено зазначений транспортний засіб , та постановою слідчого СВ МРУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 27.03.2024 визнано речовим доказом.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 .

У відповідності до п. п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3-5 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені документи та речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження та є речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органівта органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою ( якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, оскільки будь-яких даних про те, що вилучений транспортний засіб "Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , був об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, матеріали судового провадження не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 12.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст. 368 КК України , про арешт майна - відмовити .

Негайно повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучений транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від вищевказаного транспортного засобу та технічний паспорт НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1