Справа № 627/741/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.06.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в с-щі Краснокутську кримінальне провадження № 0000205 від 14.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качалівка Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 27.02.2020 року Валківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 22.03.2024 року по відбуттю,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Краснокутського районного суду Харківської області ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи (розписка про отримання обвинувального акту, реєстр матеріалів досудового розслідування) у кримінальному провадженні №000205 від 14.04.2024 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор у відкритому підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 . Клопотання обґрунтоване тим, що по кримінальному провадженню наявні наступні ризики.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та, у випадку доведеності вини останнього, міра покарання, що може бути застосована до нього, складатиме від 5 до 8 років позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може слугувати мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Обвинувачений офіційно не працює, не має постійного заробітку, раніше неодноразово судимий, що дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Крім того, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, востаннє Валківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Таким чином ОСОБА_5 має незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив корисливий злочин проти власності. Тому є достатні підстави вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 , на основі свого способу життя, які виражаються в неодноразових засудженнях, може вчинити нове кримінальне правопорушення, яке може становити дуже високу небезпеку для суспільства.

Таким чином, прокурор вважає, що вказані вище обставини свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. У зв`язку з чим, просить суд обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 на строк 60 діб.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підтримав, просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до судового розгляду та задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 при розгляді питання щодо можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, розглянувши клопотання прокурора, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, доходить наступного.

Кримінальне провадження підсудне Краснокутському районному суду Харківської області.

Підстав для прийняття рішень по справі, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не встановлено.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду, який здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого та потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виправдовує прийняття такого рішення.

Так, відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому йому злочині, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

До взяття під варту ОСОБА_5 офіційно не працював, доходу не мав, нещодавно (22.03.2024 року) звільнився з місць позбавлення волі. Відсутність власної родини, малолітніх дітей, відсутність міцних соціальних зв`язків у сукупності з тяжкістю покарання можуть свідчити про наявність ризику переховування останнього від суду.

Крім того, ОСОБА_5 у випадку перебування на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що

ОСОБА_5 , маючи незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин проти власності, у суду є достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, яке може становити високу небезпеку для суспільства. Зазначене свідчить про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд, вважає, що встановлені ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Суд вважає, що прокурором доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним вище. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу судом враховуються обставини, визначені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , оскільки санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не має тяжких захворювань чи інвалідності; 3) відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який неодружений, немає будь-яких утриманців, що свідчить про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання; 4) наявні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_5 до арешту офіційно не був працевлаштованим та не мав постійного джерела доходів; 5) наявність незнятої та непогашеної судимості.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що наявні ризики переховування обвинуваченого від суду та є ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, відтак, підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні та актуальні, а залишення саме такого запобіжного заходу є доцільним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на конкретні обставини справи, суму заподіяної обвинуваченим ОСОБА_5 шкоди та особу обвинуваченого, розмір застави можливо визначити у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України (40 х 3028 грн.), складає 121120,00 гривень.

Одночасно з цим, необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 314-316, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 діб, тобто до 26 серпня 2024 року включно.

Визначити строк дії ухвали суду тривалістю до 26 серпня 2024 року до 24 години 00 хвилин включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у сумі 121120,00 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти після внесення застави на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання даної ухвали в частині контролю за виконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків доручити Богодухівській окружній прокуратурі Харківської області.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч. 4 ст. 185 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Краснокутського районного суду Харківської області на 05 липня 2024 року о 10 год 30 хв.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу, може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали. Ухвала в частині вирішення питання щодо призначення справи до судового розгляду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1