КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.05.2024 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки УкраїниОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 59 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.07.2024 року, включно.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 3 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 9 992 400 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/17317/24 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3920/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

проживання;

- утриматись від спілкування з особами, що перебувають у статусі підозрюваних, свідків у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї відповідних обов`язків.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що у клопотанні органом досудового розслідування не обґрунтованого жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише зазначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Проте, слідчим не зазначено, чому більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, які існують на думку органу досудового розслідування.

Також, вказувала про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 369 КК України та необґрунтованість підозри про вчинення кримінального правопорушення.

На думку апелянта, в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, оскільки жодній посадовій особі не передавались грошові кошти, натомість кошти передавались діючому адвокату. При цьому, ОСОБА_6 не передавала грошові кошти і не була обізнана про такі дії ОСОБА_12 , а тому орган досудового розслідування вводить суд в оману щодо попереднього узгодження таких дій, яке не підтверджується жодними доказами.

Крім того, вчинення дій та прийняття рішень, про які йде мова у підозрі, не належить до повноважень першого заступника начальника ГСУ СБ України ОСОБА_13 , а належить до повноважень старшого слідчого в ОВС ГСУ СБ України ОСОБА_14 , який зареєстрував заяву про злочин.

Єдиною активною дією, яка була вчинена ОСОБА_6 , є подання заяви про злочин, що було спровоковано безпосередньо ОСОБА_13 .

При цьому, заява про злочин датована 18.04.2024, у той час як зустріч з ОСОБА_13 відбувалась 19.10.2023, тобто зі спливом 6 місяців, що на переконання апелянта, чітко вказує на вимагання надати неправомірну вигоду зі сторони ОСОБА_13 .

Також апелянт зазначала, що сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування відносно особи найсуворішого запобіжного заходу.

Слідчий суддя належним чином не дослідив усі обставини даної справи, зокрема не врахував, що ОСОБА_6 раніше не судима, відсутні будь-які підстави вважати, що вона буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження вказаних ризиків.

Крім того апелянт вказувала, що майновий стан ОСОБА_6 не дозволяє їй внести визначений розмір застави, оскільки вона є безробітною, не володіє жодним майном, а оскаржувана ухвала не містить обґрунтування, чому менший розмір застави не здатен забезпечити виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 , яка приймала участь в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», та її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001553 від 20.09.2023 за ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 206 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що 09.05.2024 перебуваючи в закладі «Belle-Vue», за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 7, ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи за попереднім узгодженням із ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , передав першу частину озвученої ними раніше неправомірної вигоди в розмірі 5 000 доларів СІЛА, за виконання співробітником Служби безпеки України дій, направлених на заволодіння злочинною групою корпоративними правами, рухомим та нерухомим майном ПрAT «Стрижавський кар`єр» та ТОВ «Стрижавський граніт», зокрема за реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження, як частини загального злочинного плану з подальшим проведенням в рамках даного кримінального провадження необхідних слідчих (розшукових) дій, направлених на визначення всього наявного у вказаних підприємствах майна, через відповідний суд застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накласти арешти на це майно, зверненні до суду, з метою передачі арештованого майна до Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та реалізації арештованого майна третім особа, в інтересах яких діє дана злочинна група.

Згідно даних протоколу затримання від 09.05.2024, цього ж дня о 16 год. 04 хв. затримано ОСОБА_17 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

09.05.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у пропозиції, обіцянці надати та наданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення цією службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду та в інтересах третіх осіб, дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, х правовою кваліфікацією таких дій ч. 3 ст. 369 КК України.

10.05.2024 старший слідчий в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави в розмірі 13 005 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 39 380 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.05.2024 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 59 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.07.2024 року, включно, із визначенням застави у виді 3 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 9 992 400 гривень, та покладенням на підозрювану, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

На переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваної, обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення, та розмір неправомірної вигоди в загальній сумі 1 000 000 доларів США, пропозицію якої інкриміновано підозрюваній за попередньою змовою групою осіб для службової особи, яка замає відповідальне становище, дійшов обгрунтованого висновку про можливість визначення ОСОБА_6 застави у розмірі, значно меншому ніж розмір застави, який просив визначити слідчий у клопотанні, визначивши заставу у виді 3 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 гривень.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованих їй дій, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність їй винуватості, у тому числі правильність кваліфікації її дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про невірну кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відсутність у її діях складу інкримінованого злочину, з посиланням на те, що жодній посадовій особі не передавались грошові кошти та ОСОБА_6 не була обізнана про дії інших осіб, а за сторони ОСОБА_13 наявні ознаки вимагання надання неправомірної вигоди та провокація до вчинення дій щодо подання заяви про злочин, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, були враховані слідчим суддею, проте не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Оцінивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваної ОСОБА_6 є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава саме в розмірі 3 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн., здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, з чим погоджується і колегія суддів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3