Справа 688/993/24
№ 1-кп/688/110/24
Вирок

Іменем України

05 березня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області: в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Шепетівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

встановив:

02 лютого 2024 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за участі заявниці ОСОБА_4 та заінтересованої особи ОСОБА_3 у справі №688/489/24 ухвалено рішення, яким задоволено заяву ОСОБА_4 , видано обмежувальний припис на 6 (шість) місяців, яким визначено наступні обмеження прав ОСОБА_3 з покладенням на останнього наступних обов`язків:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_4 ;

- заборонити ОСОБА_3 спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 , контактувати з нею через засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися до ОСОБА_4 на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування.

Разом з тим, ОСОБА_3 , будучи присутнім під час оголошення рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року у справі №688/489/24 та ознайомленим в судовому засідання з покладеними на нього обмеженнями, отримавши копію даного рішення під особистий підпис, знехтував обов`язковими приписами та обмеженнями суду, та маючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 20 лютого 2024 року близько 15 год 00 хв, діючи умисно, прийшов до місця проживання ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов в будинок, де вчинив суперечку з ОСОБА_5 , чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_4 та перебувати в місці спільного проживання, тим самим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України - умисне невиконання обмежувального припису.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, він беззаперечно визнає; згодний із встановленими органом досудового розслідування обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених органом досудового розслідування обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі. У вказаній заяві захисником ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій вірна за ст. 390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України - умисне невиконання обмежувального припису.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК Україниобтяжують покарання не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку органу пробації не перебуває, під динамічним спостереженням у лікаря нарколога не знаходиться, перебуває під динамічним спостереженням у лікаря психіатра з діагнозом: органічний розлад особистості внаслідок перенесеної нейроінфекції, помірний психоорганічний синдром з емоційно-вольовою нестійкістю,не працює, за місцем проживання характеризується як особа, на яку скарг зі сторони сусідів та жителів не надходило.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №128 від 28.02.2024 року ОСОБА_3 виявляє органічний емоційно-лабільний розлад, виявляв такий й на період інкримінованого йому кримінального правопорушення, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період інкримінованого йому кримінального правопорушення, може усвідомлювати свої дії, керувати ними і на теперішній час, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах, установлених у санкції ст. 390-1 КК України, у виді обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили доОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: копії матеріалів судової справи №2о/688/35/24 на 20 арк та копію СD-R диску із записом засідання: диск формату DVD-R, на якому міститься відеозапис із нагрудного відеореєстратора ппрацівника поліції ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області , який здійснював реагування на виклик ОСОБА_4 за 20.02.2024 року, що знаходяться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_7