У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні за №0000265 від 08.09.2023, про накладення арешту,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що досудовим розслідуванням встановлено групу осіб з числа мешканців Тячівського району, Закарпатської області, яка займаються підшуканням військовозобов`язаних осіб, як на території Закарпатської області так і за її межами, із інших областей України, з метою подальшого надання їм протиправних послуг щодо незаконного перетину державного кордону України, шляхом підроблення відповідних дозвільних документів, за грошову винагороду.

21 червня 2024 року відповідно до ухвали слідчого суді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук у транспортному засобі Тойота Ленд Кузер 200» д.н.з. НОМЕР_1 він-код НОМЕР_2 в ході якого даний транспортний засіб вилучено та поміщено на спецмайданичк Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області користувачем якого є ОСОБА_4 .

В клопотанні вказано, що виявлені та вилучені предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, були знаряддям вчинення злочину і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії, відтак у органу досудового розслідування є необхідність у накладанні арешту на вищевказане майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, від сторони обвинувачення надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі, клопотання просять задовольнити.

Представник особи щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання, так як власником вилученого автомобіля є ОСОБА_4 , який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, доказів того, що авітвка набута внаслідок вчинення кримінального правопорушення не надано тощо.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу з ЄРДР ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000265 від 08.09.2023, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

12.06.2024 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою надано дозвіл слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні №0000265 від 08.09.2023 на проведення обшуку автомобіля марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_1 , Win-код: НОМЕР_2 , власником та фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та вилучення мобільних телефонів, планшетів, іншої комп`ютерної техніки, мобільних терміналів, сім-карток операторів мобільного зв`язку, інших носіїв інформації (флеш. картки), чорнових записів, записників, нотаток.

З протоколу обшуку від 21.06.2024 видно, що під час проведення означеної слідчої дії було вилучено автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_1 , Win-код: НОМЕР_2 .

Вилучене за постановою слідчого від 21.06.2024 визнано речовими доказами.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Так, згідно зі свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 видно, що автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_1 , Win-код: НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4 .

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, за якою проводиться досудове розслідування, передбачає покарання серед іншого у вигляді конфіскації майна.

Однак з матеріалів клопотання не вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні означеного кримінального правопорушення тощо.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відтак, суд не вбачає правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки таке належить ОСОБА_4 , яка не має статусу підозрюваного/обвинуваченого/засудженого у даному кримінальному провадженні.

Окрім цього прокурором не доведено, що вказане відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема як такого, що набуто кримінально протиправним шляхом.

Окремо суд зауважує, що 12.06.2024 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою надано слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні №0000265 від 08.09.2023 на проведення обшуку автомобіля марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_1 , Win-код: НОМЕР_2 , з метою виявлення та вилучення конкретного переліку речей, серед яких не значиться автомобіль.

Частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Суд враховує, що прокурором не доведено, яке значення для кримінального провадження має автомобіль, дозвіл на вилучення якого не було надано за ухвалою слідчого судді про обшук, а відтак правових підстав для накладення арешту на таке суд не вбачає.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Практика Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Тож, слідчий суддя зазначає, що арешт вилученого транспортного засобу може призвести до обмеження права власності особи, в якої він був вилучений, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні за №0000265 від 08.09.2023, про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_1 , Win-код: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1