Справа № 357/9190/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320 від 29.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

липня 2024 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320 від 29.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

Встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення згідно з поданим клопотанням:

29 червня 2024 року о 00 год. 31 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та, знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи, що поширювана ним інформація є неправдивою, діючи з прямим умислом, розуміючи, що таке повідомлення викликає обстановку страху у населення, порушує громадську безпеку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, з належного йому мобільного телефону, марки «Redmi 12» моделі « НОМЕР_1 », з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентського номеру НОМЕР_2 , зателефонував на спеціальну лінію «101» Першого Державного пожежного загону Головного управління ДСНС України в Київській області і повідомив інформацію, що загрожує загибеллю людей чи настання інших тяжких наслідків, а саме про замінування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим поширив завідомо недостовірну інформацію про підготовку вибуху, при цьому достовірно знаючи, що поширена ним інформація є неправдивою.

В подальшому, під час проведення обстеження працівниками вибухотехнічного відділу ГУНП в Київській області приміщення житлового будинку, шо розташований за адресою: АДРЕСА_2 , жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів не виявлено, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось.

29 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1., вручено повідомлення про підозру у вчиненні завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху житлового будинку, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

29.06.2024 у період часу з 01:12 год. по 03:00 год. проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, моделі « НОМЕР_1 », з ємністю пам`яті 256Gb, IMEI1: НОМЕР_3 , ІMEІ2: НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_5 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1., який поміщено до СП № ІCR0088439 та вилучено до Білоцерківського РУП.

Також 29.06.2024 слідчим проведено огляд мобільного телефону марки «Redmi» чорного кольору, моделі « НОМЕР_1 », з ємністю пам`яті 256Gb, ІMEІ1: НОМЕР_3 , ІME12: НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_6 , який після проведення огляду разом із первинним упакуванням поміщено до СП № RIC2100315.

Вищевказаний мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору, моделі « НОМЕР_7 », з ємністю пам`яті 256Gb, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_8 , вилучений під час огляду місця події, який є засобом вчинення кримінального правопорушення, постановою слідчого визнаний речовим доказом в порядку ч.1 ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме мобільного телефону марки «Redmi» чорного кольору, моделі « НОМЕР_1 », з ємністю пам`яті 256Gb, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEІ2: НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_8 , належного ОСОБА_5 , 1980 р.н., вилученого під час огляду місця події, який є засобом вчинення кримінального правопорушення, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речового доказу, враховуючи необхідність проведення ряду слідчих дій, для встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні, орган досудового розслідування вважає необхідним накласти арешт на вказане майно.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала у повному обсязі.

Власник майна - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання за відсутності учасників судового провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду вказаного клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Правове обґрунтування рішення:

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Внесене слідчим за погодженням прокурора клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею були враховані вимоги пп. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002320 від 29.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

29.06.2024 у період часу з 01:12 год. по 03:00 год. проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, моделі « НОМЕР_1 », з ємністю пам`яті 256Gb, IMEI1: НОМЕР_3 , ІMEІ2: НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_5 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1., який поміщено до СП № ІCR0088439 та вилучено до Білоцерківського РУП.

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 29.06.2024 вказане вилучене майно визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події 29.06.2024, є забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку його власника, зокрема, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою проведення слідчих дій.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, до проведення необхідних слідчих дій.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час огляду місця події майно доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320 від 29.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 29.06.2024 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, моделі « НОМЕР_1 », з ємністю пам`яті 256Gb, IMEI1: НОМЕР_3 , ІMEІ2: НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_5 , належний ОСОБА_5 , який поміщено до СП № ІCR0088439.

Арештом визначити заборону користування, розпорядження та відчуження вказаного майна для власника ОСОБА_5 та інших осіб.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження, дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , на яку покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт та забезпечення його схоронності.

Ухвала підлягає виконанню з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення, з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1