Справа № 308/8611/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстицiї ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000010, внесеного в ЄРДР 04.01.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слiдчий 1 відділення слiдчого вiддiлу Управлiння СБ України в Закарпатській областi майор юстицiї ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримiнальному провадженні №0000010, внесеного в ЄРДР 04.01.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що у даному кримінальному провадженні досліджуються обставини поширення публікації розповсюдження матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України, заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, 13 січня 2023 року користувачем « ОСОБА_5 » на особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 було поширено публікацію, що пропагують ідеї «руського миру» і спрямована на виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікацію її учасників.

У ході огляду вищевказаного веб-ресурсу встановлено, що вказаний профіль створив громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, за наступним гіперпосиланням:

1. «https://www.facebook.com/dzsoni.dzsoni.37/posts/pfbid025xLF8JpMCaBANHEuiDPv6nWajvzLzTzbrCpBfvXvSYMD7Wc1r7unpzrqREhGRUXNl», користувач з ніком « ОСОБА_5 » ІНФОРМАЦІЯ_3 популяризував деструктивну відео публікацію з назвою: «Amerikai szenбtor a hбborъrуlA videу kereshetх, ellenхrizhetх йs nem mуdosнtott tartalom!»

Перекладачем з угорської мови на українську мову Шмідт ОСОБА_7 було здійснено переклад субтитрів поширеного допису користувачем з ніком « ОСОБА_5 » за гіперпосиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Переклад з угорської мови на українську мову

Субтитри:

Тобі цікаво, скільки триватиме ще війна?

ОСОБА_8 сенатор розкаже!

США та НАТО

Нас не цікавить скільки українців помре, ні цивільні, ні жінки, ні діти, ні солдати,

Нас це не цікавить! Це став прекрасний футбольний матч.

Розумієш, у них є команда, у нас є команда

Рах-рах ми хочемо отримати більше балів і нас не цікавить, скільки наших гравців буде притиснено на ігровому полі.

Головне, щоб ми виграли!

Ми постачаємо фантастичну кількість зброї.

І разом з цим, акції ОСОБА_9 , яка виробляє ракети, Northrop Grumman, яка виробляє літаки та ракети, усіх цих гравців оборонної промисловості, були сильно роздуті податковими доларами.

Не думаю, що це матиме значення при виході.

Я так думаю, що Росія візьме верх (проявиться).

Українці перебувають у незручному стратегічному становищі на сході.

Але якщо подивитися, як це все вийшло

Президент ОСОБА_10 доклав відчайдушних зусиль, щоб уникнути війни

У грудні 2021 року він зайшов настільки далеко, що надав НАТО детальну письмову пропозицію щодо мирного плану.

Щоб уникнути того, що сталося.

Тому що на той час Україна вже мобілізувала свої сили для наступу на Донбас.

І…

Він намагався цьому запобігти, він не хотів війни!

І..

НАТО просто проігнорувало це.

Воно ніколи не сприймало це серйозно, ніколи не обговорювало це серйозно.

У цей момент ОСОБА_10 побачив, що озброєні українці рушили до кордону зі зброєю, готові вбивати російських солдат.

І він вирішив, що йому потрібно наступати першому.

Видно, що це був не наперед запланований напад.

Не так, як під час вторгнення Гітлера до Польщі, де емпіричне правило полягає в тому, що як атакуючий ви повинні бути втричі чисельнішими, виставивши втричі більше танків, гармат, літаків і солдатів, ніж інша сторона.

Насправді, коли Росія зайшла, вона зайшла з тим, що мала і могла зібрати за короткий термін.

У той час українці були в перевазі.

В українській армії було бл. 250 000 солдат, у росіян 160 000 солдат.

Тож замість того, щоб переважати втричі, вони мали менше солдатів, ніж українці.

Але вони були змушені атакувати.

Спробувати запобігти битві, яка вже висіла в повітрі.

Оскільки українці вже пішли в наступ проти Донбасу.

Донбас межує з Росією.

Це частина України, яка не приєдналася до революційної влади. Яка здійснила державний переворот у 2014 році. Яка повалила українську владу.

Вони відмовилися бути частиною нового революційного уряду.

Отже, вони проголосили свою незалежність.

А Україна рушила з величезною армією, щоб напасти на Донбас.

Тому Росія була змушена втрутитися, щоб запобігти спланованому українським нападу.

Ви могли бачити, що Росія дуже сподівалася, що вона зможе провести цю спеціальну військову операцію, не спричинивши зайвих втрат українському народу.

Оскільки в українцях бачать брата-слов`янина - принаймні бачили такими, з якими хочуть бути в хороших відносинах.

Була відома картина, де російський танк був зупинений натовпом із 40 мирних жителів, які просто вийшли на дорогу, перегородивши шлях танку, і танк зупинився.

Можу вам сказати, що у ОСОБА_11 , якби трапилося таке, що група місцевих жителів стала б перед американським танком, цей танк ні на трохи б не пригальмував. Такий ні.

Він би нічого не робив, не подав би сигнальний звук, не зробив би попереджувальний постріл. Просто проїхав би.

І це більш типово, я не критикую нашу американську армію.

Я теж там був, теж воював. і я б їх теж проїхав.

Я лише хочу сказати, що російські правила використання зброї були дуже-дуже-дуже обережними.

Вони не хотіли викликати багато ненависті та неприязні.

Вони були неймовірно стримані в цьому, сподіваючись, що мир буде досягнуто. Але я не думаю, що Україна має право голосу при вирішенні мир чи війна.

Право вирішувати мир чи війна за Вашингтоном.

Поки ми хочемо, щоб війна тривала, ми будемо вести цю війну, використовуючи українців як довірених осіб.

І ми, до останнього українця будемо боротися на смерть.

Як вказано у клопотанні, згідно висновку експерта Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 1447/24-36 від 27.02.2024 у публікації, яку користувач «Dzsoni Dzsoni» розмістив в соцмережі «Фейсбук», міститься інформація про виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

Слідчий зазначає, що 17.05.2024 року, в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , було вилучено мобільний термінал марки «Samsung», моделі «A3 SM-A300FU», із міжнародним ідентифікатором мобільного обладнання: IMEI НОМЕР_1 , без сім карт, який належить громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2

18.05.2024 року, вищезазначений телефон, постановою слідчого визнано, як речовий доказ у зазначеному кримінальному провадженні.

При обґрунтуванні клопотання, слідчий покликається на положення ч.ч. 1,2 ст. 170, ч. 1 ст. 98 КПК України.

У клопотанні вказано на те, що із урахуванням вищевказаного, орган досудового розслідування вбачає наявність обґрунтованих ризиків відчуження вилученого предмету третім особам, їх подальше приховування, пошкодження або знищення з метою перешкоджання подальшому проведенню їх експертному дослідженню та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Як зазначає слідчий, враховуючи, що вилучений предмет містять ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК України та враховуючи, що вище вказаний предмет свідчить про можливе вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочинної діяльності, у той же час можуть бути предметом кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а отже, у відповідності до ч..2 ст. 170 КПК України, вони підлягають арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170, 171, КПК України, слідчий просить слідчого суддю: накласти арешт на мобільний термінал марки «Samsung», моделі «A3 SM-A300FU», із міжнародним ідентифікатором мобільного обладнання: IMEI НОМЕР_1 , без сім карт.

Слідчий у судове засідання не з`явився, разом із тим, подав заяву у якій просить розглядати клопотання за його відсутності. Окрім того, також слідчим подано заяву про приєднання до матеріалів клопотання копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Власник майна, в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Заяв та клопотань до слідчого судді від власника майна не надходило.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя, на підставі ч.2 ст. 172 КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності належним чим повідомлених сторін кримінального провадження, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі майна.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя встановив, що 1 відділення слiдчого вiддiлу Управлiння СБ України в Закарпатській областi майор здійснюється досудове розслідування кримiнального провадження №0000010, внесеного в ЄРДР 04.01.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини поширення публікації розповсюдження матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України, заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, 13 січня 2023 року користувачем « ОСОБА_5 » на особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 було поширено публікацію, що пропагують ідеї «руського миру» і спрямована на виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікацію її учасників.

У ході огляду вищевказаного веб-ресурсу встановлено, що вказаний профіль створив громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 1447/24-36 від 27.02.2024 у публікації, яку користувач «Dzsoni Dzsoni» розмістив в соцмережі «Фейсбук», міститься інформація про виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

17.05.2024 року, в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , було вилучено мобільний термінал марки «Samsung», моделі «A3 SM-A300FU», із міжнародним ідентифікатором мобільного обладнання: IMEI НОМЕР_1 , без сім карт, який належить громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2

18.05.2024 року, вищезазначений телефон, постановою слідчого визнано, як речовий доказ у зазначеному кримінальному провадженні.

17.05.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Згідно ч 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучений згідно протоколу місця події від 17.05.2024, мобільний термінал марки «Samsung», моделі «A3 SM-A300FU», із міжнародним ідентифікатором мобільного обладнання: IMEI НОМЕР_1 , без сім карт, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

При цьому, вказане в клопотанні майно на переконання слідчого судді, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту на вказане вилучене майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу обшуку вказане у клопотанні майно було виявлено та вилучено 17.05.2024.

Як вбачається зі змісту клопотання таке датовано 18.05.2024, та 19.05.2024 направлено до суду поштовим зв`язком, про що свідчить відповідна відмітка на конверті, у якому клопотання надійшло до суду .

Клопотання отримано судом поштовим зв`язком та зареєстровано 23.05.2024.

Таким чином в даному випадку органом досудового розслідування дотримано процесуальних строків передбачених ч.5 ст. 171 КПК України.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню у вказаній частині.

З огляду на вказане вище, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстицiї ОСОБА_3 , у кримiнальному провадженні №0000010, внесеного в ЄРДР 04.01.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на мобільний термінал марки «Samsung», моделі «A3 SM-A300FU», із міжнародним ідентифікатором мобільного обладнання: IMEI НОМЕР_1 , без сім карт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1