Справа № 135/135/24
Провадження № 1-кс/135/147/24
УХВАЛА

Іменем України

04.04.2024 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 10.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 старший слідчий СВ відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з клопотанням, погодженим прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000153, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи прямий умисел, направлений на зберігання з метою збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місце, у невстановленої особи придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, що міститься у таблетках білого кольору.

У подальшому, ОСОБА_5 умисно, незаконно, з метою подальшого збуту залишив зберігати зазначений наркотичний засіб за місцем свого проживання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , власником якої він являється.

Після чого, 26.01.2024 близько 09.00 години ОСОБА_5 , попередньо домовився із ОСОБА_6 (особа зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 200 грн, після чого близько 10 години 15 хвилин, ОСОБА_6 та

ОСОБА_5 зустрілися неподалік буд. АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 прозорий целофановий згорток із вмістом однієї таблетки білого кольору, масою 0,5014 г, що містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0224 г, за що отримав грошові кошти в сумі 200 грн.

Крім того, 29.03.2024 близько 10 години 20 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зустрілися біля буд. АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 паперовий згорток сірого кольору, всередині якого знаходились три таблетки білого кольору, одна з яких має масу 0,5100 г та містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0223 г, за що отримав грошові кошти в сумі 600 грн.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вказана квартира, яка перебуває у власності ОСОБА_5 в силу ч. 2 ст. 307 КК України та згідно положень пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України підлягає арешту.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на: на об`єкт житлової нерухомості квартиру АДРЕСА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання з таких підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місце, у невстановленої особи придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, що міститься у таблетках білого кольору.

У подальшому, 26.01.2024 близько 09.00 години в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області попередньо домовився із ОСОБА_6 (особа зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 200 грн, близько 10 години 15 хвилин, ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 прозорий целофановий згорток із вмістом однієї таблетки білого кольору, масою 0,5014 г, що містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0224 г, за що отримав грошові кошти в сумі 200 грн.

Крім того, ОСОБА_5 29.03.2024 близько 09.00 години в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , передав ОСОБА_6 паперовий згорток сірого кольору, всередині якого знаходились три таблетки білого кольору, одна з яких має масу 0,5100 г та містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0223 г, за що отримав грошові кошти в сумі 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

За отриманими відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підозрюваний ОСОБА_5 є власником об`єкта житлової нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_4 підставі договору дарування від 23.08.2007 серії ВЕТ №281978, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Р№2014.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно положень п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме конфіскації як виду покарання у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, так як існує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вказана квартира, яка перебуває у власності ОСОБА_5 в силу ч. 2 ст. 307 КК України та згідно положень пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України підлягає арешту.

При цьому слідчий суддя на даній стадії розгляду справи не оцінює те, чи існують виключення щодо майна підозрюваного, яке може не підлягати конфіскації, зокрема, щодо того, чи є вказане житло єдиним для підозрюваного.

Крім того, підлягає врахуванню й те, що не встановлено доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки підозрюваний зможе безперешкодно продовжувати користуватись своїм майном, будучи лише обмеженим у праві його відчуження.

Таким чином, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, в разі доведення винуватості особи увчиненні кримінального правопорушення, з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з правом користування, без права розпоряджання та відчуження на належне підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,0 м2 (житлова площа 19,2 м2).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ..

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя