Справа № 297/2584/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

15 червня 2024 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000482 від 09.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до суду, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі, не менше 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (2920 грн.), що становить 2 336 000 гривень. У разі визначення застави у сумі, не менше 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 336 000 гривень, просить покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивовано тим, що в його провадженні перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000482 від 09.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, заступник начальника СВ вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, сприяв незаконному переправленню через державний кордон України 32 громадянам України, шляхом надання засобів та вказівок останнім за наступних обставин.

Зокрема, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_5 , реалізовуючи свої злочинні наміри, погодився сприяти у незаконному переправленні невстановлених на даний час осіб через державний кордон України.

В подальшому, 09.06.2024 ОСОБА_5 на власному автомобілі «Skoda», модель «Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив посадку невстановлених осіб до вказаного автомобіля та вирушив до с. Жнятино Мукачівського району, де на них очікував транспортний засіб ГАЗ-66, де останній і залишив вказаних осіб.

Цього ж дня, близько 10 год. вказаний транспортний засіб ГАЗ-66, під керуванням невстановленої на даний час особи направився в напрямку с. Косино, польовим дорогами, при цьому оминаючи встановлені по ходу руху пости, де в подальшому наблизившись до державного кордону в напрямку 255 прикордонного знаку перетнув державний кордон та в подальшому був затриманий прикордонною поліцією Угорщини.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, у невстановленому місці та за невстановлених слідством обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність і суспільну небезпечність у порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, незаконно придбав бойові припаси, а саме корпус гранати РГД-5 та запал до нього типу УЗРГМ-583, 30 набоїв калібру 5*45, які в подальшому незаконно переніс, заховав та без передбаченого законом дозволу, зберігав у шафі, за місцем власного проживання за адресою АДРЕСА_1 , до моменту проведення 14.06.2024 санкціонованого на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду обшуку за місцем свого проживання.

Так, 14.06.2024 в період з часу з 06:25 годин по 08:38 годин працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.06.2024 проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого у підсобному приміщенні вказаного будинку виявлено та вилучено корпус гранати РГД-5 та запал до нього типу УЗРГМ-583, 30 набоїв калібру 5*45.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

14 червня 2024 року о 09:07 годин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в подальшому слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури останнього повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.332 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом затримання від 14.06.2024, протоколом обшуку від 14.06.2024, довідками відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Закарпатській області від 14.06.2024 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме злочини, які інкримінуються ОСОБА_5 є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України. Крім цього в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 обізнаний з можливостями у незаконному перетині через державний кордон та як раніше працював на посадах у державній прикордонній службі.

Отже підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду та порушувати умови більш м`яких запобіжних заходів.

Підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_5 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_5 може незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом.

Крім того, слідчий зазначив, що при визначенні розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, є необхідність визначити останньому, заставу у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (2920 гривень), що становить 2 336 000 гривень. Саме застава у такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, оскільки він колишній співробітник прикордонної служби, тому він обізнаний з можливістю незаконного перетину державного кордону, а тому може переховуватися від органу досудового розслідування і суду, а також незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом.

Захисник ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання, вважав підозру необґрунтованою, ризики недоведеними та просив обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт цілодобовий з електронним засобом контролю або в разі обрання тримання під вартою, тоді визначити якнайменшу заставу. При цьому, просив взяти до уваги, що підозрюваний є учасником бойових дій, має двох неповнолітніх дітей та лікується у зв`язку з посттравматичним синдромом, що дружина його є військовослужбовцем.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк за ст. 332 ч. 3 КК України - від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та за ст. 263 ч. 1 КК України позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Отже, з метою уникнення такої відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, зазначені в клопотанні ризики, щодо можливості підозрюваного ОСОБА_5 вступати у поза процесуальні відносини із свідками, незаконно впливати на них у цьому кримінальному провадженні, схиляти їх до зміни даних слідству показів, або використовувати свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування, слідчий суддя також вважає обґрунтованими.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя з огляду на вказане вважає необхідним констатувати також особисті обставини життя підозрюваного.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, ніде не працює, є учасником бойових дій.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, слідчий суддя вважає, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із строком на 60 діб є обґрунтованим.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Частиною 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, в якому ОСОБА_5 підозрюється за ст. 332 ч. 3 КК України - з корисливих мотивів вчинений злочин, те, що скориставшись ситуацією в Україні, де з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан,та виїзд за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений, зухвалість обставин інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України (прорив огородження державного кордону автомобілем та велику кількість осіб, які були незаконно переправлені) та з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, який не працює, раніше не судимий, є учасником бойових дій, слідчий суддя вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028 гривень), що становить 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень.

При цьому, слідчий суддя вважає, що в разі внесення підозрюваним застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно до ст. 197 ч. 2 КПК України строк тримання під вартою слід обчислювати з моменту затримання, тобто з 14.06.2024 року 09:07 годин.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183,194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання заступника начальника СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000482 від 09.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб з моменту затримання - 14.06.2024 року 09:07 годин.

Строк дії ухвали закінчується о 09:07 годин 13 серпня 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити ОСОБА_5 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) без дозволу слідчого, прокурора або суду не виїжджати за межі Закарпатської області; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Лайош ГАЛ