ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1685/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003325

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003325.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 15.03.2024 накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0003325, що належить ОСОБА_2 та її дітям, зокрема на: грошові кошти у розмірі 41 800,00 грн., 250 Євро, 525 дол. США; мобільні телефони марки «RealMI Note 9 Pro» IMEI НОМЕР_1 , «Samsung» сірого кольору, «Meizu» білого кольору у силіконовому чохлі, «Doogee» чорного кольору, «Meizu» чорного кольору з силіконовим чохлом, «Meizu» чорного кольору з силіконовим чохлом, «Meizu M6T» IMEI НОМЕР_2 , «Meizu» чорного кольору; планшет «Xiaomi Pad S/n 509da 1 c9»; ноутбук «Asus S/N HINOCV16E350038», ноутбук «POG STRIX G 15 S/N N2NRKD028»; жорсткий диск «SAMSUNG HD 502 HJ S/N 820BJ9FZB08436»; системний блок чорного кольору. Заявниця вказує, що в рамках кримінального провадження №0003325, після постановлення ухвали про арешт майна, ані вона, ані її діти, слідчим допитані не були, будь-яких свідчень стосовно обставин, що зумовили порушення вказаного кримінального провадження вони не надавали. Так, в судовому засіданні, яке відбулося 15.03.2024, заявниця участі не приймала, а відтак була позбавлена можливості надати свої пояснення з приводу заявленого у клопотанні арешту майна. Таким чином, відповідно до ст. 174 КПК України заявниця прохає суд зняти арешт майна, який було накладено ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2024 в рамках кримінального провадження №0003325.

Протоколом передачі судової справи від 27.05.2024, дану справу визначено за слідчим суддею ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про повернення клопотання особі, яка його подала.

Як визначено ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України), одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За приписами чч. 1, 2 ст. 174 КПК України інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчий суддя зазначає, що заявницею до клопотання про скасування арешту на майно долучено: копію паспорту на ім`я ОСОБА_2 ; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_2 ; копію довідки про задеклароване/зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 .

При цьому, слідчий суддя позбавлений можливості встановити статус ОСОБА_2 , яка звертається з даним клопотанням до суду, оскільки останньою будь-яких доказів того, що в провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003325, а також будь-яких доказів того, що на перелічене нею у клопотання майно було накладено арешт, а також будь-яких доказів того, що вона чи її діти являються його власниками, суду надано не було.

Таким чином, враховуючи викладене вище, слідчий суддя позбавлений можливості на даному етапі розгляду клопотання встановити права та обов`язки особи, яка подала клопотання та ставить під сумнів питання щодо повноважень зазначеної особи у кримінальному провадженні №0003325.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження; не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства » від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя дійшов висновку про повернення даного клопотання ОСОБА_2 , при цьому, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що повернення клопотання про скасування арешту майна не позбавляють особу права, в порядку передбаченому КПК України, усунути зазначені недоліки, які потягли за собою повернення клопотання та повторно звернутись до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003325 - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1