Номер провадження 11-сс/816/142/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року, клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на неї такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом; 2) не відлучатися з м. Тростянець Охтирського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального провадження; 5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Строк дій ухвали до 20 лютого 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.12.2023, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що в ході розгляду клопотання слідчого, в повній мірі встановлені ризики того, що ОСОБА_7 в тому числі через тяжкість покарання, яке їй загрожує в разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тяжкість інкримінованого правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності підозрюваної та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_7 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, незаконно впливаючи на потерпілого та свідків, ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити новий злочин.

Перебуваючи під особистим зобов`язанням є висока ймовірність того, що ОСОБА_7 може вдатись до спроб знищення чи переховування речей, які мають значення для кримінального провадження. Так, наявність постійного місця проживання, родини та малолітньої дитини на утриманні не спростовує та не зменшує встановлених ризиків.

У судове засідання апеляційної інстанції учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання, не з`явились, від захисника та прокурора надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності вказаних осіб, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000404 від 20 грудня 2023 року, в якому ОСОБА_7 20 грудня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, до слідчого судді звернувся старший слідчий з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Своє клопотання слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, яким запобігти шляхом застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Розглядаючи вказане клопотання старшого слідчого, слідчим суддею було встановлено, що доданими до клопотання доказами доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжких, добре знає свідка ОСОБА_8 , який був безпосереднім очевидцем події та враховуючи початкову стадію досудового розслідування, свідчать про існування ризиків можливого впливу на свідків, потерпілого та вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на відносини між подружжям, які часто сваряться та чоловік піднімає на неї руку.

Проте ризик переховування підозрюваної від органу досудового розслідування чи суду, недоведений, оскільки підозрювана раніше не судима, прибула для розгляду клопотання в м. Суми з м. Тростянець, має доньку та бере активну участь у її вихованні, котра навчається та відвідує гуртки. Тобто, ОСОБА_7 має усталений спосіб життя та міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання.

Таким чином, за наявності вищезазначених обставин, встановивши обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого злочину, а також існування ризиків, передбачених п. 3, п. 5 ст. 177 КПК України, на які вказував старший слідчий у клопотання, оцінюючи, при цьому їх ступінь, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважав за доцільне застосувати до останньої запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, що забезпечить її належну процесуальну поведінку під час досудового слідства та у суді, з чим також погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів правильність таких висновків підстав не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів звертає увагу на те, що усі обставини, зазначені у ній, були предметом розгляду слідчого судді і їм була надана належна правова оцінка, при цьому, додаткових обставин, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою і що виключно такий запобіжний захід для забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідним, прокурором не наведено, як і не доведено те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з відповідними обов`язками, не забезпечить належну процесуальну поведінку останньої.

Колегія суддів вважає, що один лише факт обґрунтованої підозри та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у випадку встановлення її винуватості, не доведеності ризику переховування від органу досудового розслідування, не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування/перебування підозрюваної, оскільки слідчим та прокурором не доведено виправданість та співмірність запобіжного заходу у виді запропонованого органом досудового розслідування тримання під вартою, який прирівнюється до позбавлення волі.

Відповідно до ст. 178 КПК України, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її вини, а також дані, що характеризують особу підозрюваної, наявність міцних соціальних зв`язків, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у виді особистого зобов`язання зможе запобігти встановленим ризикам.

Застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відповідає вимогам, викладеним у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» і є дієвим механізмом контролю її поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами і ґрунтуються виключно на припущеннях та, відповідно, не впливають на висновки слідчого судді. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що остання вчиняла дії спрямовані на перешкоджання встановлення істини у справі, на що наголошує прокурор у поданій апеляційній скарзі.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 перебуваючи під особистим зобов`язанням може вдатись до спроб знищення чи переховування речей, які мають значення для кримінального провадження, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у поданому клопотанні слідчого не заявлялося про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що покладені слідчим суддею на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваної у тому числі не допущення впливу останньої на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, враховуються вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваної.

З урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вимог ст.178 КПК України, даних про особу останньої, котра має постійне місце проживання, займається вихованням доньки, котра навчається та відвідує гуртки, поведінку підозрюваної під час досудового розслідування після повідомлення їй про підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав, передбачених КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні слідчого.

Також, апеляційним судом встановлено, що матеріали судового провадження не містять відомості про те, що з початку кримінального провадження ОСОБА_7 порушувала свої процесуальні обов`язки та вчиняла дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року, якою відносно підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на неї відповідних обов`язків, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4