Провадження № 1-кс/686/1923/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000486,

встановив:

23.02.2024 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , після усунення недоліків, визначених в ухвалах слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2024 р., від 13.02.2024 р. та від 16.02.2024 р., звернувся до слідчого судді з новим клопотанням про накладення арешту на майно, яке 31.01.2024 р., у ході проведення, у період часу з 10 год. 30 хв. до 11 год. 10 хв., обшуку в автомобілі марки «Nissan», моделі «Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , а саме, на належні останньому: грошові кошти, в сумі - 100 доларів США (PF 507158413), 50 Євро (UD ), пошкоджену купюру номіналом 500 гривень, купюру номіналом 500 гривень (ВИ 6942966), 3 купюри номіналом 20 гривень (ЕД 3977345, СВ 1833918, СВ 2711623), 2 купюри номіналом 5 гривень (ЮЖ 9022370, СЕ 5182927), поміщені до сейф-пакету №FPS5014444; поміщений на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області автомобіль марки та моделі «Nissan Maxima», № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про його реєстрацію, поміщені до сейф-пакету № SUD1103575; а також, на належні ОСОБА_5 : 3 квитанції ТОВ «Нова Пошта» прямокутної форми; банківські картки «Кредобанк» № НОМЕР_3 , «А банк» № НОМЕР_4 ; 5 чеків прямокутної форми; мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору, поміщені до сейф-пакету №PSP6108746; купюру, номіналом 500 гривень, з речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані, поміщену до сейф-пакету №FPS5014445; та належні останньому, за твердженням прокурора, заяву від ОСОБА_6 на 5 аркушах та договір страхування ОСОБА_6 на 7 аркушах, поміщені до сейф-пакету №PSP61027; купюру номіналом 500 гривень ЕЄ 6018244, поміщену до сейф-пакету №FPS5014443.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що «у провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000486 від 17 листопада 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 (в редакції до 11.08.2023), ч.4 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що група осіб, із числа мешканців Хмельницької області та інших населених пунктів на території України, використовуючи фіктивні оголошення щодо продажу запасних запчастин до автомобілів різних марок та моделей, сільськогосподарської техніки та комплектуючих до неї, генераторів електричного струму, розміщених на торгівельній платформі « НОМЕР_5 » в Глобальній мережі Інтернет, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою між собою, виконуючи незаконні операції, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, вводячи в оману потерпілих у даному кримінальному провадженні, заволоділи грошовими коштами, чим спричинили кожному із них матеріального збитку.

31.01.2024 проведено санкціонований обшук автомобіля марки «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився поряд із під`їздом № 1 по вул.Рибальська, 13, в м. Київ. Під час проведення обшуку виявлено та вилучено: 3 квитанції ТОВ «Нова Пошта» прямокутної форми (які містять відомості щодо обставин пересилання документів юридичної особи, яка використовувалася для вчинення шахрайських дій, фіктивних договорів про поставки потерпілим неіснуючого товару), банківські картки «Кредобанк» № НОМЕР_3 , «А банк» № НОМЕР_4 , 5 чеків прямокутної форми (містять відомості щодо обставин вчинення шахрайських дій), мобільний телефон марки «Айфон», чорного кольору, інші дані невідомі, (використовувався для спілкування із потерпілими, свідками іншими фігурантами кримінального провадження, розміщення та обслуговування оголошень щодо продажу неіснуючого товару на торгівельній платформі «olx»), які поміщені до сейф пакету №PSP6108746 (належать ОСОБА_5 ); грошові кошти в сумі 100 доларів США PF507158413, 50 Євро UD , пошкоджену купюру номіналом 500 гривень, купюру номіналом 500 гривень ВИ 6942966, 3 купюри номіналом 20 гривень ЕД3977345, СВ1833918, СВ2711623, 2 купюри номіналом 5 гривень ЮЖ 9022370, СЕ 5182927, які поміщені до сейф пакету №FPS5014444 (належать ОСОБА_7 ); купюра номіналом 500 гривень, в середині якої знаходиться речовина зеленого кольору рослинного походження у подробленому стані, яку поміщено до сейф пакету №FPS5014445 (належить ОСОБА_5 ); заяву від ОСОБА_6 на 5 аркушах та договір страхування ОСОБА_6 на 7 аркушах, які поміщені до сейф пакету №PSP61027 (містять відомості щодо обставин вчинення шахрайських дій, належить ОСОБА_5 ); купюру номіналом 500 гривень ЕЄ 6018244, яку поміщено до сейф пакету № FPS5014443 (належить ОСОБА_5 ); ключ від автомобіля марки «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , №кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , поміщені до сейф пакету №SUD1103575 (належить ОСОБА_4 ); автомобіль марки «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , №кузова НОМЕР_2 (належить ОСОБА_4 ), який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області.

31.01.2024, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 (в редакції до 11.08.2023) КК України, в результаті вчинення яких ОСОБА_5 спричинив потерпілим у кримінальному провадженні матеріального збитку на загальну суму 1746453,4 гривень.

Вилучений ключ запалення від автомобіля містить інформацію щодо обставин вчинення шахрайських та використовувався для вчинення шахрайських дій, його необхідно зберігати для того, щоб унеможливити проведення з автомобілем будь яких переміщень, переховування автомобіля та передачі, відчуження на користь третьої особи. Окрім того, автомобіль необхідний для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення потерпілим. Вилучений автомобіль марки «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова шасі НОМЕР_2 , був придбаний за договором купівлі-продажу та перереєстрований на іншого власника, в нашому випадку батька ОСОБА_5 ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу 17.02.2023, а тому, зазначений автомобіль був придбаний (набутий) злочинним шляхом, є доходом від вчинених злочинів або отриманий за рахунок доходів від вчинених злочинів, про що свідчить те, що інкриміновані злочини ОСОБА_5 почали вчинятись на початку лютого 2023 року, перший злочин був вчинений на загальну суму збитків близько 400000 грн., а купівля та перереєстрація транспортного засобу здійснювалась вже після його вчинення 17.02.2023 року, а тому, можна стверджувати, що автомобіль був придбаний на грошові кошти, отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, використовувався як засіб пристосований для вчинення шахрайських дій, за допомогою якого пересувалися особи, які вчинили злочин, та перевозили ним мобільні телефони, сім картки, планшети, ноутбуки, банківські картки, банківські документи, документи щодо юридичної особи, які використовувалися для вчинення шахрайських дій, а тому, він є речовим, оскільки зберіг сліди кримінального правопорушення та містить відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Автомобіль необхідно зберігати для того, щоб унеможливити проведення з ним будь яких переміщень, переховування, передачі та переоформлення на третю особу. Окрім того, автомобіль необхідний для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення потерпілим, в якості задоволення цивільних позовів останніх, оскільки ним фактично користувався та розпоряджався підозрюваний у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , про що свідчать кількість складених адміністративних протоколів саме на ОСОБА_5 , хоч і належить автомобіль на праві власності його батькові - ОСОБА_4 . Вилучений мобільний телефон необхідно дослідити на вміст інформації, яка міститься у мобільному телефоні, з метою отримання інформації, яка підтвердила б або ж спростувала б факт використання мобільного телефону під час розміщення на торгівельній платформі «olx» фіктивних оголошень щодо продажу неіснуючого товару потерпілим у кримінальному провадженні. Окрім того, в мобільному телефоні може знаходитися інформація, яка містить відомості, які можуть бути використанні для доведення або ж спростування вини осіб, які вчинили злочин, а саме смс переписка, переписка в Інтернет месенджерах з потерпілими у кримінальному провадженні, іншими співучасниками злочину, графічні зображення неіснуючого товару, який продавався потерпілим, звукові аудіо файли спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, посилання на Інтернет сторінки торгівельної платформи «olx», на яких розміщені оголошення щодо продажу неіснуючого товару потерпілим у кримінальному провадженні. З цією метою, вищевказані речі необхідно детально оглянути зафіксувати належним чином, склавши відповідний процесуальний документ. Вилучені за місцем проведення обшуку свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, необхідно дослідити на факт того, чи не має воно ознак підробки або ж внесення до нього неправдивих відомостей, а для цього, ці речі спершу необхідно детально оглянути, скласти процесуальний документ, після чого, призначити відповідну судову експертизу, яка і дасть відповідь, мають вони ознаки підробки чи ні. Це необхідно зробити у зв`язку із тим, що ці речі безпосередньо могли використовуватися для вчинення шахрайських дій. Заяву договір страхування на ім`я ОСОБА_6 , чеки необхідно дослідити, так як у них можуть міститися відомості щодо обставин вчинення шахрайських дій, відомості щодо потерпілих, неіснуючого товару та переміщення договорів або ж містять відомості щодо обставин вчинення шахрайських дій, який повинен був бути поставлений потерпілим у кримінальному провадженні. Вилучені грошові кошти необхідні для того, щоб відшкодувати шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення потерпілим, оскільки є достатні підстави вважати, що грошові кошти здобуті внаслідок вчинення кримінально протиправних дій, а саме шахрайських дій відносно потерпілих у кримінальному провадженні, та, відповідно, є речовим доказом по матеріалах кримінального провадження. Вилучені банківські картки мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки потерпілі у даному кримінальному провадженні перераховували грошові кошти на банківські картки банків України, а тому, вилучені банківські картки містять відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, вилучені банківські картки є неіменними, а тому, потребують більш глибокого вивчення, з метою встановлення їх власників, оскільки відомо, що фігуранти кримінального провадження використовували анкетні дані сторонніх осіб для відкриття банківських рахунків та використовували ці банківські картки для обготівковування грошових коштів, які перераховували потерпілі. Саме з цією метою, вищевказані речі необхідно детально оглянути, зафіксувати належним чином, склавши відповідний процесуальний документ, та, у подальшому, отримати інформацію, яка становить банківську таємницю щодо власника та руху коштів банківських карток.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_5 ніде не працює, постійного заробітку немає, а вилучені речі та їх кількість є дороговартісними, а тому, можна стверджувати, що зазначені речі були придбані (набуті) злочинним шляхом, є доходом від вчинених злочинів або отримані за рахунок доходів від вчинених злочинів.

Постановою слідчого від 31 січня 2024 року, вказані речі визнано речовими доказами по матеріалах даного кримінального провадження № 0000486.

Вищевказані речі можуть містити відомості про ознаки вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення кримінального провадження або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою збереження зазначених речей, які мають доказове значення, недопущення і запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, неправомірного використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження з боку фізичних та юридичних осіб, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, для всебічного, повного та неупередженого дослідження усіх обставин справи, які мають суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження, необхідно накласти на вказане майно арешт.»

Третя особа ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, що, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання, яке просив задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000486, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово зазначав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном, має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

В пункті 86 Рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року зазначено, що судом враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Арешт майна, відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, є одним із заходів кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до положень п.п.1, 4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ч.1 ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження арешту майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження можливого вчинення особою кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати вид обмеження, з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 17.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

Як вбачається з наданих матеріалів, 31.01.2024 року, під час проведення, у період часу з 10 год. 30 хв. до 11 год. 10 хв., обшуку у належному ОСОБА_4 автомобілі марки «Nissan», моделі «Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , в останнього, окрім іншого, було тимчасово вилучено належні ОСОБА_5 : 3 квитанції ТОВ «Нова Пошта» прямокутної форми, 5 чеків прямокутної форми, мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору, поміщені до сейф-пакету №PSP6108746. Вказані документи та річ, на які просить накласти арешт прокурор, відповідають критеріям речових доказів, відповідно до ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав і підозр вважати, що вони є знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому, окрім інших, ці документи та мобільний телефон 31.01.2024 р., постановою слідчого, було визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні. Окрім цього, зазначеною постановою слідчого від 31.01.2024 р. було визнано речовим доказом й належну ОСОБА_5 купюру, номіналом 500 гривень, з речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані, поміщену до сейф-пакету №FPS5014445, яку було вилучено у ОСОБА_4 під час проведення вищевказаного обшуку, оскільки існує сукупність підстав і підозр вважати, що вказана речовина, яка міститься в означеній грошовій купюрі та яка необхідна для проведення експертного дослідження наркотичних засобів, є предметом, який вилучений законом з обігу.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Враховуючи вказані обставини, і те, що у кримінальному провадженні ще не проведено відповідні експертні дослідження, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, клопотання прокурора, в частині накладення арешту на вищевказані предмети (мобільний телефон, квитанції, чеки, купюру з рослинною речовиною), є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження, а також, з метою забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права розпорядження та користування, на майно, яке 31.01.2024 р., у ході проведення, у період часу з 10 год. 30 хв. до 11 год. 10 хв., обшуку в автомобілі марки «Nissan», моделі «Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , а саме, на належні ОСОБА_5 : 3 квитанції ТОВ «Нова Пошта» прямокутної форми, 5 чеків прямокутної форми, мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору, поміщені до сейф-пакету №PSP6108746; купюру, номіналом 500 гривень, з речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані, поміщену до сейф-пакету №FPS5014445.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження речового доказу та може призвести до його приховування, пошкодження, знищення, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню подане прокурором клопотання в частині накладення арешту на вилученні 31.01.2024 року у ОСОБА_4 , в ході проведення вищевказаного обшуку: належні останньому грошові кошти, в сумі - 100 доларів США (PF 507158413), 50 Євро (UD ), пошкоджену купюру номіналом 500 гривень, купюру номіналом 500 гривень (ВИ 6942966), 3 купюри номіналом 20 гривень (ЕД 3977345, СВ 1833918, СВ 2711623), 2 купюри номіналом 5 гривень (ЮЖ 9022370, СЕ 5182927), поміщені до сейф-пакету №FPS5014444; поміщений на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області автомобіль марки та моделі «Nissan Maxima», № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про його реєстрацію, поміщені до сейф-пакету №SUD1103575; а також належні ОСОБА_5 , за твердженням прокурора, заяву від ОСОБА_6 на 5 аркушах та договір страхування ОСОБА_6 на 7 аркушах, поміщені до сейф-пакету №PSP61027; купюру номіналом 500 гривень ЕЄ 6018244, поміщену до сейф-пакету №FPS5014443, які 31.01.2024 р., постановою слідчого, були визнані речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні. Так, прокурор аргументує своє клопотання про накладення арешту на зазначені речі та документи та саме необхідністю збереження вказаних речових доказів, окрім того, за твердженням прокурора, вилучені у ОСОБА_4 автомобіль та грошові кошти необхідні для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення потерпілим, а вищеозначені особисті документи осіб (заява, договір, свідоцтво) - необхідні для перевірки цих документів на факт наявності ознак їх підробки чи внесення до них неправдивих даних та на факт наявності у них відомостей щодо обставин вчинення шахрайських дій. Однак, слідчий суддя звертає увагу на ті обставини, що в рамках кримінального провадження №0000486 власнику транспортного засобу, на який просить накласти арешт прокурор, - ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, також, в рамках цього провадження відсутні підстави для дослідження вказаних документів на предмет їх підробки, оскільки по цьому факту відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не вносились, не свідчать матеріали поданого клопотання, що вказані документи, зокрема й заява і договір страхування (які за твердженням прокурора стосуються саме вищеозначеного транспортного засобу), містять у собі відомості щодо обставин вчинення шахрайських дій. Окрім того, незважаючи на наявність означеної постанови слідчого від 31.01.2024 р. про визнання майна речовими доказами, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення в своєму клопотанні не доведено наявності достатніх підстав вважати, що оригінали особистих документів (які є необхідними для реалізації конституційних прав осіб та які підтверджують факти, що мають юридичне значення), а також автомобіль з ключем від нього та грошові кошти, на даний час містять ознаки речових доказів саме у даному кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України. Зокрема, прокурором у клопотанні жодним чином не доведено, що ці речі та документи, дозвіл на відшукання яких не було надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім того, ці речі та документи не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, відсутні й підтверджуючі відомості, що вказане майно було набуте кримінально протиправним шляхом. Тобто, в даному випадку відсутні підстави вважати, що вищеозначені, вилучені у ОСОБА_4 речі та документи, в розумінні ст.98 КК України, мають будь-яке відношення до кримінального провадження №0000486. Тобто, ці документи та речі не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, які б давали підстави тимчасово вилучати певне майно, а отже стороною обвинувачення не доведено, що були наявні правові підстави для вилучення вказаного майна, дозвіл на відшукання та вилучення якого під час обшуку, слідчим суддею не надавався. Тому, правові підстави для накладення арешту на вказані документи, автомобіль, ключ та грошові кошти, на сьогоднішній день, відсутні. Твердження сторони обвинувачення про необхідність такого арешту, з метою збереження речових доказів, не знайшло підтвердження під час дослідження матеріалів, якими обґрунтовані доводи клопотання, оскільки не доведено, що вказані речі та документи мають значення та будь-яке відношення до факту можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, відповідно, що вони дійсно являються тими доказами, необхідність у збереженні яких наявна у кримінальному провадженні №0000486. Окрім того, стороною обвинувачення не представлено доказів того, що для забезпечення виконання завдань кримінального провадження необхідно накласти арешт саме на вилученні у ОСОБА_4 , вищеозначені грошові кошти, автомобіль з ключем та документи.

Аргументи, висловлені прокурором у поданому клопотанні щодо наявності правових підстав для накладення арешту, саме з метою відшкодування завданої потерпілим шкоди, на вилучені у ОСОБА_4 транспортний засіб марки та моделі «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , та грошові кошти, слідчий суддя вважає неспроможними, з огляду на наступне.

Відповідно до довідки НАІС, автомобіль марки та моделі «Nissan Maxima», № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 17.02.2023 р., належить ОСОБА_4 , якому, в рамках означеного кримінального провадження, не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, представлені слідчому судді матеріали свідчать про те, що володільцем грошових коштів, на які прокурор просить накласти арешт, є саме ОСОБА_4 , в якого ці кошти вилучались. Будь-яких доказів того, що вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти та транспортний засіб є в дійсності майном підозрюваного ОСОБА_5 , слідчому судді не представлено, не свідчать про вказану обставину й дослідженні в судовому засіданні матеріали кримінального провадження.

Долучені до матеріалів клопотання позовні заяви, в яких ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , за відсутності правових підстав, не зазначають ОСОБА_4 в числі відповідачів та не пред`являють до нього будь-яких майнових вимог, не можуть слугувати підставою для накладення арешту на належні саме третій особі ОСОБА_4 означені транспортний засіб та грошові кошти. Із врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_4 не є підозрюваним у рамках кримінального провадження, досудове розслідування у якому не закінчено, не є він й особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, відповідно, за рахунок належного ОСОБА_4 майна, не може бути відшкодована заподіяна потерпілим майнова шкода, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Тобто, правові підстави для накладення арешту на належний третій особі ОСОБА_4 транспортний засіб марки та моделі «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , та грошові кошти, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на даний час відсутні.

За наведених обставин, слідчим суддею також відхиляються аргументи прокурора про необхідність арешту на грошові кошти, які, як припускає прокурор, були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, а належний ОСОБА_4 транспортний засіб, за версією прокурора, був придбаний за такі кошти та був пристосований і використовувався ОСОБА_5 для вчинення шахрайських дій. До того ж, будь-яких доказів, на підтвердження вказаних обставин, а також на підтвердження факту використання транспортного засобу саме при виконанні підозрюваним ОСОБА_5 об`єктивної сторони інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України, прокурором до клопотання долучено не було. Саме по собі твердження прокурора про те, що належний ОСОБА_4 автомобіль, який перебував у користуванні ОСОБА_5 , є дороговартісним, не може свідчити про те, що вказаний транспортний засіб був придбаний саме за грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.

Слідчий суддя не вбачає підстав, для повернення прокурору, в порядку ч.3 ст.172 КПК України, поданого ним клопотання, оскільки тричі це клопотання слідчими суддями поверталось прокурору для усунення недоліків, окрім іншого, й з підстав ненадання прокурором доказів на підтвердження обґрунтованості підозри та факту придбання майна на грошові кошти, отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, або використання цього майна для вчинення шахрайських дій, проте, такі докази до клопотання прокурором долучені не були, що свідчить про те, що такі докази у прокурора очевидно фізично відсутні. Крім того, четверте повернення клопотання про арешт майна, яке 31.01.2024 р., фактично безпідставно, було тимчасово вилучене, призведе до невиправданого втручання у конвенційне право особи на мирне володіння належним їй майном, яке має бути негайно повернено володільцю.

Також, не підлягає задоволенню клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучені у ОСОБА_4 банківські картки «Кредобанк» № НОМЕР_3 , «А банк» № НОМЕР_4 , поміщені до сейф-пакету №PSP6108746, оскільки вказані банківські платіжні картки лише пов`язані з рахунками, що належать держателям карток, проте власниками таких карток є банки-емітенти, що випустили картки, в даній ситуації АТ «Кредобанк», АТ «А-Банк». Так, ці платіжні засоби є особливим видом банківських розрахункових документів і призначені для оплати покупок товарів чи послуг, оплати інших зобов`язань та отримання готівки з банківських рахунків. При цьому, слідчим суддею враховується, що вилучення вищевказаних банківських платіжних карток може позбавити осіб, які цими картками користувались, можливості пролонгувати картки, а також отримувати та використовувати, зокрема, й легальні доходи (заробітну плату або соціальні виплати). Слідчий суддя вважає, що докази заволодіння чужим майном, шляхом обману, та факти проведення певних банківських операцій, можливо отримати без накладення арешту на платіжні банківські картки АТ «Кредобанк» № НОМЕР_3 , АТ «А-Банк» № НОМЕР_4 . Інформацію про рух коштів по відповідних рахунках, що належать держателям банківських платіжних карток, орган досудового розслідування може отримати з дотриманням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», шляхом здійснення тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні відповідних юридичних осіб. А тому, накладення арешту на вказані банківські картки не є виправданим та буде надмірним втручанням в права та інтереси осіб, які цими картками користувались. Отже, на даному етапі досудового розслідування, відсутні підстави вважати, що в даному випадку може бути досягнута мета арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, а також може бути виконане завдання арешту. До того ж, об`єктивна істина у кримінальному провадженні не може бути встановлена за допомогою накладення арешту на описані, вилучені у ОСОБА_4 банківські картки. В даному випадку, обставини вчинення кримінального правопорушення можливо встановити без застосування арешту вказаного майна. Зокрема, факт відшукання вказаних банківських карток саме у транспортному засобі, яким користувався ОСОБА_5 , вже зафіксовано у відповідному протоколі обшуку. Слідчий суддя вважає, що додаткові відомості (зокрема, про проведені банківські операції за рахунками, осіб, які ці рахунки відкривали), які, ймовірно, планує здобути сторона обвинувачення, можливо отримати без накладення арешту на зазначені банківські картки. Тому, в даному випадку такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільців майна і завданнями цього кримінального провадження. Отже, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який ідеться в клопотанні прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права розпорядження та користування, на майно, яке 31.01.2024 р., у ході проведення, у період часу з 10 год. 30 хв. до 11 год. 10 хв., обшуку в автомобілі марки «Nissan», моделі «Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , а саме, на належні ОСОБА_5 : 3 квитанції ТОВ «Нова Пошта» прямокутної форми, 5 чеків прямокутної форми, мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору, поміщені до сейф-пакету №PSP6108746; купюру, номіналом 500 гривень, з речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані, поміщену до сейф-пакету №FPS5014445.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя