Справа № 192/2469/23
Провадження № 1-в/192/4/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року Солонян ський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6 ,

Початок строку: 28.11.2020 року

Кінець строку: 28.05.2025 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення. У судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити у зв`язку з тим, що він вперше знаходиться в колонії, має заохочення, працевлаштований та відвідує бібліотеку, а також «Духовне відродження».

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважав, що засуджений не довів своє виправлення.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, підтримавши думку прокурора.

Захисник просив задовольнити клопотання засудженого, оскільки вважав, що останній довів своє виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 01 грудня 2020 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 27 квітня 2022 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання. Працевлаштований до дерево-переробної дільниці.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується посередньо. Має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту не організованість.

01 грудня 2023 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_3 у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_3 має два заохочення у вигляді подяки, яке застосоване до нього 11 квітня 2023 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками роботи І кварталу 2023 року та 16 січня 2024 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками роботи IV кварталу 2023 року.

Також ОСОБА_3 мав п`ять стягнень у вигляді догани та поміщення до карцеру на 3 та 5 діб за зберігання заборонених предметів, алкогольне сп`яніння, які були застосовані до нього під час перебування в Державній установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Суд не приймає посилання засудженого на ч. 14 ст. 134 КВК України про те, що під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення суд не повинен звертати уваги на стягнення, які вже погашені, оскільки суд оцінює не випадки застосування конкретних стягнень, а поведінку засудженого за весь час відбування покарання, який розпочався у ОСОБА_3 з 01 грудня 2020 року, а не з часу прибуття до Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21».

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався як задовільно, так і посередньо.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання.

Враховуючи факт працевлаштування ОСОБА_3 та отримання ним за період перебування в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» лише двох заохочень, відвідування бібліотеки та «Духовного відродження» суд вважає, що вказане свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а його поведінка не була бездоганною за весь час відбування покарання, оскільки засуджений мав п`ять стягнень. Застосовані до засудженого заохочення не носять систематичного характеру, а згідно Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_3 набрав лише 56 балів.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що працевлаштування та відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1