Провадження № 11-кп/824/3342/2024 Доповідач: ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 та апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Голосіївським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 342, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 343, ч.2 ст. 28, ст. 348 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року клопотання прокурора задоволено, продовжено ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.05.2024 включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 1600 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 4 844 800,00 гривень.

Судом зазначено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування ОСОБА_9 від суду, з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення вчиненого в умовах воєнного стану; знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей та документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема автомобіля, що є предметом злочину та як стверджує сторона обвинувачення перебуває у володінні ОСОБА_9 ; впливу на потерпілих та свідків, оскільки стороною захисту було заявлено клопотання щодо проведення судового розгляду спочатку після заміни учасника колегії суддів ОСОБА_10 ; вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки маючи підозру за ч.4 ст. 190 КК України вчинив нові кримінальні правопорушення; перешкоджання провадженню іншим чином з огляду на виділені матеріали відносно невстановлених осіб, які згідно обвинувачення виконували вказівки ОСОБА_9 , є наявними та триваючими.

Зважаючи на те, що обвинувачений безальтернативно перебуває під вартою майже два роки, з плином часу ризик, передбачені ст. 177 КПК України зменшуються, нових ризиків прокурором не встановлено та не доведено, клопотання прокурора є ідентичними один одному, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 1600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в разі внесення якої вказаний запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор просить зупинити виконання ухвали в частині застосування альтернативного заходу у виді застави, ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_9 скасувати, в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін. Вказує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, що підтверджується показаннями свідків та потерпілих, які були отримані судом безпосередньо під час допиту в судовому засіданні. При цьому, відповідно до вимог ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання вартою стосовно обвинуваченого, який обвинувачується у кримінальному правопорушенні, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, розмір застави не визначається, що не було враховано судом. Зазначає, що під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не наділений правом чи обов`язком застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, до того ж таке питання не було ініційовано жодним з учасників кримінального провадження, що свідчить про вихід суду за межі клопотань. Вказує на той факт, що кримінальне провадження на стадії судового розгляду перебуває досить не значний строк, в межах розумних строків стороною обвинувачення забезпечується явка свідків сторони обвинувачення та здійснюється сприяння швидкому розгляду. Таким чином, питання про сплив строків, які надають підстави вважати зменшення заявлених ризиків, не стоїть.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити. Вказує, що судове рішення було ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, незаконним складом суду. Зокрема, зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено незаконним складом, оскільки розподіл декількох десятків судових справ, які були зареєстровані пізніше справи №752/15102/22 відбувся раніше розподілу вказаної справи, чим грубо порушено встановлений ч.3 ст. 35 КПК України порядок визначення суддів для розгляду конкретного кримінального провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 , наводячи обґрунтування, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, в порядку ч.2 ст. 404 КПК України вийти за межі апеляційної скарги прокурора, застосувавши до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили проти апеляційної скарги захисника, думки обвинуваченого та захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування чи продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою. На думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином не врахував вимоги ч.ч.3, 4 ст. 183 КПК України, не навів належних обґрунтувань про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства.

Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не було враховано обставини, за яких розмір застави не визначається відповідно до норм КПК України.

До того ж, колегія суддів вважає, що під час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 суд першої інстанції вийшов за межі заявленого прокурором клопотання, оскільки жодна зі сторін кримінального провадження не ініціювала питання про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 у вигляді застави.

Твердження сторони захисту про перебування обвинуваченого поза розумний строк під вартою, на переконання колегії суддів є необґрунтованим, і не береться до уваги, оскільки приписами КПК України не визначено граничний строк тримання під вартою особи під час судового розгляду, та покладено обов`язок на суд у силу вимог ст. 331 КПК України періодично здійснювати контроль за доцільністю продовження такого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з твердженням прокурора, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави на даний час є передчасним, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Щодо доводів захисника , які зводилися до втручань в систему автоматизованого розподілу при здійсненні розподілу кримінального провадження щодо ОСОБА_9 в місцевому суді, що на думку захисту вказує на незаконність ухвали місцевого суду з підстав її постановлення незаконним складом суду, то на думку колегії суддів вони є необґрунтованими.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.35 КПК України, у суді функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система та/або її окремі підсистеми (модулі), що забезпечують, зокрема об`єктивний і неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді. Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України. Колегія суддів позбавлена можливості надавати оцінку проведеному автоматизованому розподілу кримінального провадження щодо ОСОБА_9 в місцевому суді, адже вказане питання знаходиться поза межами компетенції суду. Між тим, приведені захисником обставини щодо проведення автоматизованого розподілу кримінального провадження щодо ОСОБА_9 в місцевому суді не дають підстав для висновку про наявність будь-яких втручань у цей процес.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, скасувавши ухвалу суду та постановивши нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 травня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України» до 12 травня 2024 року включно та визначено як альтернативу даному запобіжному заходу - заставу у розмірі 1600 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 4 844 800,00 гривень (чотири мільйони вісімсот сорок чотири тисячі вісімсот гривень) - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 травня 2024 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя