Справа № 495/7375/23
№ провадження 1-кс/495/1023/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

09.05.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке 12 червня 20223 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 4, ст. 27 ч. 5 ст. 191 ч. 4, ст. 27 ч. 5 ст. 195 ч. 4, ст. 191 ч. 5, ст. 28 ч. 2 ст. 366 ч. 1 КК України, яке на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду було передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .

1.Зміст поданого клопотання

Слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № № 0000041 від 12.06.2023 за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.5, ст.191 ч.4, ст.366 ч.1, ст.27 ч.5 ст.191 ч.4, ст.28 ч.2 ст.366 ч.1, ст.27 ч.5 ст.191 ч.5 КК України.

Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється Білгород-Дністровською окружною прокуратурою.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2023 Указом Президента України за № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, який в черговий раз продовжено, з 05:30 години 14.02.2024 строком на 90 діб відповідно до Указом Президента України за № 49/2024 від 05.02.2024.

Так, 24.10.2017 засноване комунальне підприємство «КУРОРТ-СЕРВІС» (далі КП), ідентифікаційний код юридичної особи: 41679649, місцезнаходження юридичної особи (юридична адреса): АДРЕСА_1 , яке створене з метою організації, управління та забезпечення належного утримання ринкової мережі (ринків) на території Сергіївської селищної ради, автомобільних стоянок, місць для паркування транспортних засобів, які є комунальною власністю Сергіївської селищної ради, а також для управління комплексного розвитку житлово-комунального господарства з метою надання споживачам послуг з водопостачання і водовідведення, експлуатації і ремонту житлового фонду, забезпечення належного утримання прибудинкових територій і об`єктів благоустрою селища та населених пунктів об`єднаної територіальної громади, за рахунок доходів від господарської діяльності, бюджетних коштів в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до розпорядження Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 01.06.2022 за № 43-к, на підставі заяви від 01.06.2022, а також відповідно до наказу КП «Курорт-Сервіс» Сергіївської селищної ради від 02.06.2022 за № 11-к «Про призначення ОСОБА_5 на посаду директора КП «Курорт-Сервіс» Сергіївської селищної ради», ОСОБА_5 призначено з 02.06.2022 на посаду директора КП «Курорт-Сервіс» за контрактом, із змінами, внесеними додатковою угодою до контракту № 2, де у п. 7.1 «Строк дії контракту з 02 червня 2022 року по 01 червня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України, директор КП «Курорт-Сервіс» ОСОБА_5 з 02.06.2022 є службовою особою, тобто особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 16 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата визначено, що на підприємствах і в організаціях, які знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до ст. 15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Стаття 23 Закону України «Про оплату праці» встановлює, що заробітна плата працівників у межах України виплачується у грошових знаках, що мають законний обіг на її території. За Конституцією України, грошовою одиницею нашої держави є гривня, тому заробітна плата повинна виплачуватись у гривнях.

Частина 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці» встановлює, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Статтею 98 Кодексі законів про працю (далі КЗпП) України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Строки та періодичність виплати заробітної плати працівникам закріплені в ст. 115 КЗпП України і ст. 24 Закону України «Про оплату праці», де заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, з метою вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, наказ Держкомстату України від 05.12.2008 за № 489, затверджено та введено в дію з 0.01.2009 типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, в тому числі, типову форму № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», типову форму № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника» та типову форму № П-7 «Розрахунково-платіжна відомість (зведена)».

Приміткою ст. 358 Кримінального кодексу України визначено, що у цій статті та ст. 357 і ст. 366 цього Кодексу під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Приблизно на початку 2023 року у ОСОБА_5 виник прямий умисел, спрямований на досягнення мети незаконного збагачення, незаконного привласнення та розтрати бюджетних коштів, які виділяються на оплату праці працівникам КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та корисливий мотив, з метою реалізації яких він розробив злочинний план, що передбачав необхідність підшукання осіб, яких необхідно фіктивно оформити, як повноцінних працівників підприємства, відкрити на них банківські рахунки, до отримати яких необхідно незаконний доступ, обліковувати вказаних осіб так, наче то вони працюють, після чого незаконно нараховувати та виплачувати на вказаних осіб грошові кошти у якості заробітних плат, якими у подальшому заволодівати та розпоряджатись на власний розсуд.

Розуміючи, що самостійно реалізувати свій протиправний план неможливо, ОСОБА_5 підшукав та залучив до його виконання свою знайому ОСОБА_6 , із якою перебував у дружніх, довірливих відносинах, яка відповідно до відведеної їй ролі буде здійснювати: підшукання та залучення осіб кандидатів для фіктивного оформлення на роботу до КП «КУРОРТ-СЕРВІС», які через свій безпорадний стан, викликаний скрутним матеріальним становищем або іншими обставинами, малограмотністю, погодяться на незаконне використання їх анкетних даних, фіктивне працевлаштування та використання від їх імені банківських рахунків тощо; отримувати від них з цією метою паспортні документи та довідки про присвоєння РНКОПП; сприяти отриманню на вказаних осіб банківських карток для виплати зарплат; отримувати вказані банківські картки та передавати ОСОБА_5 або іншій невстановленій особі за його вказівкою для подальшого зняття (обготівковування) грошових коштів з банківських рахунків, на які будуть зараховуватися заробітні плати на вказаних осіб.

Також, для реалізації свого протиправного плану, ОСОБА_5 залучив до вчинення кримінального правопорушення невстановлену слідством особу, яка за його вказівками через банкомати, розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області, використовуючи отримані банківські картки здійснювала зняття (обготівковування) грошових коштів, які незаконно нараховувалися на спеціально відкриті з цією метою в банківських установах рахунки фіктивно працевлаштованих (підставних) осіб у якості заробітної плати.

Так, приблизно на початку березня 2023 року, більш точний час слідством не встановлений, ОСОБА_6 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , з метою реалізації їх спільного плану, спрямованого на незаконне заволодіння бюджетними коштами, на території Білгород-Дністровського району Одеської області, шляхом пособництва, з метою фіктивного оформлення до КП «КУРОРТ-СЕРВІС» підшукала наступних осіб мешканців Білгород-Дністровського району Одеської області: ОСОБА_7 (який є її чоловіком), ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Далі, увівши вказаних осіб в оману, внаслідок якої вони не розуміли протиправність дій ОСОБА_6 , остання, за невстановлених обставин, отримала від них копії необхідних документів, паспортів громадян України та довідок про присвоєння реєстраційних номерів облікових карток фізичних осіб - платників податків, які передала ОСОБА_5 для їх фіктивного оформлення до КП «КУРОРТ-СЕРВІС» Сергіївської селищної ради, чим здійснила надання документів (засобів), які в подальшому сприяли у розтраті, привласненні бюджетних коштів.

Крім того, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого протиправного плану, самостійно підшукав ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які будучи введеними у оману, добровільно надали йому копії своїх документів, необхідних для фіктивного оформлення на роботу до КП «КУРОРТ-СЕРВІС» Сергіївської селищної ради.

Далі, використовуючи свої повноваження, ОСОБА_5 , на підставі наданих документів ОСОБА_6 , шляхом надання відповідних вказівок підлеглій працівниці КП «КУРОРТ-СЕРВІС» ОСОБА_19 , а також самостійного віддання та підписання відповідних наказів, оформив як працівників КП «КУРОРТ-СЕРВІС» вищевказаних спеціально підшуканих осіб, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

В подальшому, за вказівкою ОСОБА_5 , інспектором з кадрів ОСОБА_19 , яка не була обізнана про протиправні наміри ОСОБА_5 , на підставі наданих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 копій документів та заяв про прийняття на роботу, були підготовлені та надані на підпис ОСОБА_5 фіктивні накази про прийняття на роботу наступних громадян, які заздалегідь не мали наміру працювати та в подальшому фактично не працювали, однак на їх ім`я нараховувалися та виплачувалися заробітні плати, а саме:

- ОСОБА_7 згідно з наказом від 06.03.2023 за № 76-к фіктивно прийнято на посаду озеленювача КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 04.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_8 згідно з наказом від 03.03.2023 за № 72-к фіктивно прийнято на посаду двірника КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 05.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_13 згідно з наказом від 06.03.2023 за № 78-к фіктивно прийнято на посаду озеленювача КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 05.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_9 згідно з наказом від 06.03.2023 за № 79-к фіктивно прийнято на посаду озеленювача КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 14.08.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_10 згідно з наказом від 03.03.2023 за № 70-к фіктивно прийнято на посаду двірника КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 04.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_11 згідно з наказом від 03.03.2023 за № 73-к фіктивно прийнято на посаду двірника КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 05.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_12 згідно з наказом від 06.03.2023 за № 75-к фіктивно прийнято на посаду озеленювача КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 31.03.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_14 згідно з наказом від 06.03.2023 за № 80-к фіктивно прийнято на посаду прибиральника службових приміщень КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 18.08.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_15 згідно з наказом від 03.03.2023 за № 71-к фіктивно прийнято на посаду двірника КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 01.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_16 згідно з наказом від 06.03.2023 за № 81-к фіктивно прийнято на посаду прибиральника службових приміщень КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 05.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_17 згідно з наказом від 09.03.2023 за № 84-к фіктивно прийнято на посаду робітника з КОРБ 5 розряду КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 01.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

- ОСОБА_18 згідно з наказом від 09.03.2023 за № 83-к фіктивно прийнято на посаду техніка-програміста КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та звільнено у відповідності до наказу від 01.09.2023 за ст. 38 КЗпП України;

Надалі, з метою реалізації злочинного плану, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та за вказівкою останнього, з метою формування інструментарію для подальшого протиправного заволодіння бюджетними грошовими коштами, призначеними для виплат заробітних плат, організували оформлення платіжних банківських карток на фіктивно оформлених працівників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які після оформлення у банківських установах, не розуміючи протиправність вчинюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та іншою невстановленою особою дій, будучи введеними в оману, через малограмотність, низький рівень правосвідомості та відсутність стійких моральних принципів, викликані скрутним матеріальним становищем та низьким рівнем життя, передали їх ОСОБА_6 та іншим невстановленим особам, повідомивши ПІН-коди, чим добровільно надали доступ до банківських рахунків.

Далі, від моменту оформлення на роботу, і до звільнення з КП «Курорт-Сервіс» Сергіївської селищної ради ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у березні-вересні 2023 року, знаходячись в смт Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння та розтрату бюджетних коштів, асигнованих на виплату заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат вищевказаним фіктивно оформленим працівникам КП «Курорт-Сервіс» шляхом зловживання своїми службовим становищем, достовірно знаючи, що вищезазначені фіктивно оформленні працівники КП «Курорт-Сервіс», на своєму робочому місці не перебували та не виконують свої обов`язки, віддав інспектору з кадрів КП «Курорт-Сервіс» ОСОБА_19 , вказівки на внесення до офіційних документів, а саме до типових форм № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», завідомо неправдивих відомостей про те, що начебто вказані особи працювали в КП «КУРОРТ-СЕРВІС» та знаходились на робочому місці, самостійного підписання та затвердження вказаних документів, а також підписання відповідних форм № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника» та інших первинних документів для фіксування господарських операцій з нарахування заробітної плати, незаконно заволодів бюджетними коштами, призначеними для виплати заробітних плат працівникам КП «КУРОРТ-СЕРВІС» у особливо великих розмірах за наступних обставин.

Так, з метою реалізації єдиного прямого умислу, спрямованого на незаконне привласнення та розтрату бюджетних коштів, асигнованих на виплату заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат фіктивно прийнятим на роботу працівника, в умовах воєнного стану, директор КП «Курорт-Сервіс» ОСОБА_5 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою та пособництва ОСОБА_6 , які виразились у наданні документів (засобів), які в подальшому сприяли у розтраті, привласненні бюджетних коштів, та іншими невстановленими слідством особами, керуючись одним єдиним умислом, з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, приблизно у березні-вересні 2023 року, знаходячись у смт Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, в порушення вимог КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 3.3. Статуту КП «Курорт-Сервіс» та порядку складання й оформлення табелів обліку використання робочого часу, який затверджено наказом Держкомстату України від 05.12.2008 за № 489, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 фіктивно прийнято на посаду озеленювача, ОСОБА_8 фіктивно прийнято на посаду двірника, ОСОБА_13 фіктивно прийнято на посаду озеленювача, ОСОБА_9 фіктивно прийнято на посаду озеленювача, ОСОБА_10 фіктивно прийнято на посаду двірника, ОСОБА_11 фіктивно прийнято на посаду двірника, ОСОБА_12 фіктивно прийнято на посаду озеленювача, ОСОБА_14 фіктивно прийнято на посаду прибиральника службових приміщень, ОСОБА_15 фіктивно прийнято на посаду двірника, ОСОБА_16 фіктивно прийнято на посаду прибиральника службових приміщень, ОСОБА_17 фіктивно прийнято на посаду робітника з КОРБ 5 розряду та ОСОБА_18 фіктивно прийнято на посаду техніка-програміста, а також те, що зазначені фіктивно оформлені на роботу працівники, на протязі березня-вересня 2023 року не виходили на роботу, не виконували свої обов`язки, нікому не доручали їх виконання, і ніхто із інших працівників не виконував покладені на них обов`язки, надав інспектору з кадрів КП «Курорт-Сервіс» ОСОБА_19 , (яка не була обізнана про його протиправні наміри), вказівки щодо проведення обліку робочого часу вказаних осіб, ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як працівників підприємства та на внесення до типових форм № П-5 «Табель обліку використання робочого часу» за березень-вересень 2023 року завідомо неправдивих відомостей про те, що вказані особи начебто виходили на роботу та працювали, що було підставою для подальшого нарахування заробітних плат, та організував внесення відповідних завідомо неправдивих відомостей до типових форм № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника» за березень-вересень 2023 року та відомостей про виплату заробітної плати.

Виконуючи вказівки ОСОБА_5 , як керівника підприємства, інспектор з кадрів КП «Курорт-Сервіс» ОСОБА_19 (яка не була обізнана про його протиправні наміри), у період із березня по вересень 2023 року, вносила до типових форм № П-5 «Табель обліку використання робочого часу» за березень-вересень 2023 року завідомо неправдиві відомості про те, що, нібито ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 начебто перебували на робочому місці та працювали, які в подальшому погоджувались і підписувались директором КП «Курорт-Сервіс» ОСОБА_5 , та слугували підставами для проведення господарських операцій з нарахування та виплати заробітних плат шляхом перерахування грошових коштів на платіжні банківські картки фіктивно оформленим працівникам, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою та за пособництва ОСОБА_6 та іншими невстановленими слідством особами, з якими заздалегідь домовились про спільне вчинення кримінальних правопорушень, отримавши невстановленим способом доступ до карткових рахунків та платіжних банківських карток ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у березні-вересні 2023 року, заволоділи грошовими коштами, виплаченими КП «КУРОРТ-СЕРВІС» у якості зарплат вказаним особам, які невстановлені особи зняли (здійснили їх обготівковування), через банкомати (термінали) банківських установ, розташовані на території м. Білгорода-Дністровського та Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме: ОСОБА_7 , з банківського рахунку: НОМЕР_1 , відкритого в АТ «МТБ», знято готівку в сумі 78 853,62 гривень; ОСОБА_8 , з банківського рахунку: НОМЕР_2 , відкритого в акціонерному АТ «МТБ», знято готівку в сумі 80 501,15 гривень; ОСОБА_13 , з банківського рахунку: НОМЕР_3 , відкритого в акціонерному АТ «МТБ», знято готівку в сумі 80 440,96 гривень; ОСОБА_9 , з банківського рахунку: НОМЕР_4 , відкритого в акціонерному АТ «МТБ», знято готівку в сумі 69 742,87 гривень; ОСОБА_10 , з банківського рахунку: НОМЕР_5 , відкритого в акціонерному АТ «МТБ», знято готівку в сумі 78 963,97 гривень; ОСОБА_11 , з банківської картки за номером: НОМЕР_6 , відкритої в акціонерному АТ «ПриватБанк», знято готівку в сумі 80 501,15 гривень; ОСОБА_12 , з банківської картки за номером: НОМЕР_7 , відкритої в акціонерному АТ «МТБ», знято готівку в сумі 13 223,80 гривень; ОСОБА_14 , з банківського рахунку: НОМЕР_8 , відкритого в акціонерному АТ «Ощадбанк», знято готівку в сумі 79 700,62 гривень; ОСОБА_15 , з банківського рахунку: НОМЕР_9 , відкритого в акціонерному АТ «МТБ», знято готівку в сумі 71 038,51 гривень;

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_5 , та невстановленими слідством особами, у проміжку часу із березня по вересень 2023 року включно, незаконно заволоділи бюджетними коштами, призначеними для виплати зарплат працівникам КП «КУРОРТ-СЕРВІС», які виплачувалися фіктивно оформленим на роботу (підставним) особам на загальну суму 632 966,65 гривень, та здійсни розтрату бюджетних коштів у сумі 139 252,71 гривень перерахованих на сплату страхових внесків (єдиного соціального внеску), чим завдали КП «Курорт-Сервіс» майнову шкоду на загальну суму 772 219,36 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України, що кваліфікується, як пособництво у розтраті, заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у великих розмірах.

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_6 є власником у частці 1/5 земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0821, реєстраційний номер майна: 245, площею 3.6817 га, форма власності спільна часткова власність, на підставі договору купівлі-продажу, ВТВ № 299963, 27.12.2012.

Згыдно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_7 (чоловік ОСОБА_6 ) є власником господарської будівлі гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50540210 від 28.12.2019.

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ, заява: №256672655, NZA: 117893311, власником автомобіля Renault Trafic д/н НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , являється ОСОБА_7 (чоловік ОСОБА_6 ).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зареєстровано шлюб 28 жовтня 1979 року, відповідно до свідоцтва про шлюб № НОМЕР_12 від 28 жовтня 1979 року.

З метою недопустимості подальшої передачі будь-кому в оренду, переоформлення (перереєстрації) права власності та відчуження рухомого та нерухомого майна підозрюваної ОСОБА_6 а також забезпечення несення цивільної відповідальності за шкоду, яка була завдана протиправними діями підозрюваної ОСОБА_6 , виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене рухоме та нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_6 в тому числі, яке перебуває у сумісній власності подружжя.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову, а також враховуючи те, що не вжиття заходів щодо накладення арешту на вказані об`єкти рухомого та нерухомого майна можуть призвести до незаконної перереєстрації права власності, чи будь-якого відчуження слідчий просив клопотання задовольнити.

2.Позиція сторін у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити, додатково обґрунтувавши необхідність накладення арешту на майно з вказаних у клопотанні підстав.

На підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийняв рішення здійснювати розгляд поданого клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_6 , інших власників майна та їх представників, оскільки це може призвести до вчинення дій, пов`язаних із відчуженням вказаного майна, що унеможливить забезпечення виконання рішення суду про арешт майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, може бути об`єктом конфіскації майна як виду покарання, а також за рахунок нього може бути забезпечене відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Таким чином, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя має встановити:

1) чи набула особа статусу підозрюваного;

2) чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення підозрюваним та чи достатні підстави вважати, що суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна;

3) чи відноситься майно, щодо якого вирішується питання про його арешт до виду майна, на яке можна накладати арешт та чи перебуває воно у власності осіб, щодо майна яких дозволено накладення арешту з відповідною метою;

4) чи можливо накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

5) чи можливо за допомогою арешту досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із відповідним клопотанням;

6) чи будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються внаслідок його застосування.

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення детектива, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, приходить до таких висновків.

3.1.Щодо набуття статусу підозрюваного, наявності обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що до особи може бути пред`явлено цивільний позов.

Арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації на стадії досудового розслідування може бути застосований лише до підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру.

Як встановлено слідчим суддею, в рамках кримінального провадження №0000041 09.04.2024 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці села Успенівка Саратського району Одеської області, громадянці України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , повідомлено про те, що вона підозрюється у пособництві в розтраті, заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України, за вчинення яких, передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_6 протиправних дій, що кваліфікуються за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 5 ст. 191 ч. 4 КК України за викладених у клопотанні обставин.

3.2.Щодо можливості накладення арешту на вказане у клопотанні майно

Частина 10 статті 170 КПК України встановлює, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Прокурор у своєму клопотанні просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_7 , а саме:

- земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0821 у частці 1/5 земельної ділянки (власником якої є ОСОБА_6 ), реєстраційний номер майна: НОМЕР_13 , площею 3.6817 га, форма власності спільна часткова власність, на підставі договору купівлі-продажу, ВТВ № 299963, 27.12.2012;

- будівлі гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50540210 від 28.12.2019;

- автомобіль Renault Trafic д/н НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 .

Слідчим суддею в ході дослідження наданих до матеріалів клопотання додатків встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0821 у частці 1/5 на праві власності належить ОСОБА_6 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 376499542). При цьому обмежень чи заборон щодо накладення арешту на таке майно слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль Renault Trafic д/н НОМЕР_10 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 належить на праві власності ОСОБА_7 , дата реєстрації 31.01.2020 рік.

Будівлі гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50540210 від 28.12.2019 належать на праві власності ОСОБА_7 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 37654807).

Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя виходить із таких міркувань.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб 28.10.1979 року, орган державної реєстрації Виконавчий комітет Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_12 . Шлюб між особами станом на дату розгляду клопотання не розірваний.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 372 КПК України, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При цьому режим спільної сумісної власності не визначає розміру часток кожного власника, що унеможливлює ідентифікацію конкретних часток кожного з подружжя у спільному майні.

Так само і слідчий суддя при накладенні арешту на майно в межах кримінального провадження не має права вирішувати спір про право власності на майно, визначаючи частки у праві спільної сумісної власності кожного з подружжя чи здійснюючи поділ майна в натурі (аналогічна правова позиція міститься і в Постанові ККС ВС від 09 квітня 2020 року у справі №676/2199/19).

Тож, оскільки частки подружжя у праві спільної сумісної власності не визначені, суд у кримінальному провадженні позбавлений можливості визначати їх поза межами цивільного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

З огляду на те, що вказане нерухоме майно було набуте за час перебування ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у шлюбі - це майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи відсутність відомостей про поділ майна подружжя на визначені частки, та неможливість суду самостійно відокремлювати його, слідчий суддя вважає, що єдиним можливим та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження у таких випадках є накладення обтяження саме на весь об`єкт права спільної сумісної власності в цілому.

Враховуючи, що обмежень чи заборон щодо накладення арешту на вказане майно не було встановлено, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо необхідності накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на майно, власником якого є чоловік підозрюваної ОСОБА_7 слідчим суддею встановлено, що воно не перебуває у спільній сумісній власності підозрюваної ОСОБА_6 та його чоловіка ОСОБА_7 .

3.3. Щодо можливості накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільного позову)

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

При цьому, згідно з ч. 8 вказаної статті вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Так, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 5 ст. 191 ч. 4 КК України, тобто у пособництві в розтраті, заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, у великих розмірах, та з метою забезпечення цивільного позову задля компенсації завданих збитків застосування заходу забезпечення кримінального провадження є обґрунтованим.

Отже, у випадку засудження ОСОБА_6 за вчинення, інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 5 ст. 191 ч. 4 КК України на неї може бути покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зокрема, за рахунок майна, яке їй належить.

При вирішенні питання щодо достатності підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні рухоме та нерухоме майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя бере до уваги такі обставини:

- у кримінальному провадженні розслідуються обставини заволодіння бюджетними коштами у сумі 772 219, 36 гривень;

- ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 5 ст. 191 ч. 4 КК України;

- перелічене у клопотанні майно належать ОСОБА_6 , в тому числі на прав спільної сумісної власності подружжя, обґрунтування чого наведено в п. 3.2 цієї ухвали.

Слідчий суддя вважає, що встановлено достатньо підстав для накладення арешту на таке майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

3.4.Щодо можливості виконання завдань арешту

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У цьому кримінальному провадженні необхідність арешту майна обумовлена сукупністю підстав вважати, що таке майно може виступати елементом забезпечення відшкодування шкоди з боку підозрюваної особи. Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником чи довіреними йому особами.

З накладенням арешту можливість особи розпоряджатись відповідним майном на власний розсуд та відчужувати його на користь третіх осіб втрачається. Отже, у такий спосіб, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

За таких умов, заявлені прокурором підстави арешту є виправданими, а переслідувані цілі можуть бути досягнуті через застосування до майна підозрюваного саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

3.5.Щодо розумності та співрозмірності арешту

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх специфіку і тяжкість, наявність обґрунтованої підозри у їх вчиненні особи, яка є власником такого майна. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що арешт накладається без заборони користування відповідним майном, а тому не вбачає негативних наслідків від його застосування як для самого підозрюваного, так і для інших осіб. Водночас, заборона відчуження відповідним майном є обґрунтованою та виправданою з огляду на встановлений ризик передачі зазначеного майна на користь інших осіб, що унеможливить досягнення заявленої мети арешту.

Крім того, з урахуванням характеру кримінальних правопорушень, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільців майна не створює.

Також слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнає підозрюваний та інші власники майна, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у їх право власності.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для часткового задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 131, 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 12.06.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 4, ст. 27 ч. 5 ст. 191 ч. 4, ст. 27 ч. 5 ст. 195 ч. 4, ст. 191 ч. 5, ст. 28 ч. 2 ст. 366 ч. 1 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження:

- земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0821 у частці 1/5, власником якої є ОСОБА_6 , реєстраційний номер майна: НОМЕР_13 , площею 3.6817 га, форма власності спільна часткова власність, на підставі договору купівлі-продажу, ВТВ № 299963, 27.12.2012;

- будівлі гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50540210 від 28.12.2019;

- автомобілю Renault Trafic д/н НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 .

У задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1