ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження № 0000544 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області м. Володимира-Волинського, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, українця, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 04 листопада 2023 року, близько 12 год. 00 хв., знаходячись на подвір`ї будинку по АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що раптово виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс останній два удари кулаком правої руки по обличчю, після чого, схопивши руками за одяг, неодноразово кидав її на землю, де наносив численні удари ногами в різні частини тіла потерпілої.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 було нанесено не менше чотирнадцяти ударів та заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулуба, кінцівок, садна обличчя, лівої ноги, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та обставини викладені у обвинувальному акті визнав повністю. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити дані у справі, що характеризують його особу.

Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, котрий раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, котрі обтяжують покарання.

Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженних, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, суд з урахуванням вищенаведених обставин прийшов до висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме у

справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи».

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речовий доказ компакт диск залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1