Справа № 441/567/24 1-кп/441/134/2024
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Братковичі, Городоцького району, Львівської області, українця, громадянина України, не депутата, не адвоката, одруженого, із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм ПП «Легенда-Транс», зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого -
за ч. 2 ст. 286 КК України, суд -
ОСОБА_5 , 22 листопада 2023 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою «Львів-Шегині» у с. Бартатів, Львівського району, Львівської області у напрямку до м. Львова на 15 км + 70 м, порушив вимоги п. 1.5, п. 1.2 Розділу 1; п. 2.3 б), д) Розділу 2; п.12.1 Розділу 12 чинних Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він керуючи технічно-справним транспортним засобом, на прямій ділянці дороги, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення із зустрічним автомобілем марки «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .
В результаті порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: крайовий перелом на рівні дорзальної поверхні лівої лонної кістки в ділянці лонного зчленування, лінійний перелом на рівні проксимального відділу лонної кістки ліворуч, крайовий перелом на рівні проксимального відділу лонної кістки праворуч з переходом на суглобову поверхню, лінійний перелом сідничної кістки зліва без зміщення уламків, перелом латеральних мас крижової кістки білатерально без зміщення кісткових уламків, травматичний розрив селезінки, розрив лівої частки печінки. Вказані ушкодження могли утворитись 22 листопада 2023 року від контакту з тупими предметами, якими могли буди частини салону автомобіля при зіткненні його з іншим транспортним засобом пересування і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення; пасажир автомобіля марки «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів. Дана травма утворилася внаслідок контакту з тупим предметом, котрими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу, під час дорожньо- транспортної пригоди, та відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я.
Порушення вказаних вимог правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками вчиненої ним дорожньо-транспортної пригоди - заподіянням тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення потерпілій ОСОБА_4 та середньої тяжкості тілесного ушкодження за критерієм тривалого розладу здоров`я потерпілій ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_5 у суді вину у вчиненому визнав повністю, обставини вчиненого правопорушення не заперечив та показав, що 22 листопада 2023 року, уранці, близько 08.30 год, він, на автомобілі марки «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_4 та її молодшим сином, які перебували на задньому сидінні керованого ним автомобіля, прямував з м. Городок до м. Львова, у ділянці дороги між с. Бартатів та с. Суховоля його автомобіль занесло на смугу руху зустрічного транспорту, де він не впорався із керуванням та зіткнувся із автомобілем марки «TOYOTA CARINA», р. н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , після зіткнення він вибіг з автомобіля, підбіг до автомобіля Тойота, викликав швидку медичну допомогу та рятувальну службу, просив у водіїв, які зупинились біля його автомобіля після пригоди викликати поліцію, допомагав витягнути потерпілу з пошкодженого автомобіля, за наслідками проведених аналізів був тверезий, у вчиненому розкаюється, усвідомив протиправність скоєного, неодноразово провідував обох потерпілих у лікарнях у м. Львові, оплатив їм лікування та реабілітацію, просив пробачення у потерпілих, які пробачили йому та не наполягають на його суворому покаранні, шкодує за вчиненим, з покликанням на потребу у використанні транспорту, оскільки офіційно працевлаштований і робота водієм є його єдиним заробітком, з покликанням на наявність утриманця, яким опікується, будучи призначений опікуном, просить не позбавляти його права керування транспортними засобами та суворо не карати.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненому стверджується зібраними в ході судового слідства та оціненим відповідно до ст. 94 КПК України, доказами. Фактичні обставини справи ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового слідства в судовому засіданні не оспорювались. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.
Таким чином, за наслідками розгляду кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена в повному об`ємі, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 та спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_7 , його дії суд кваліфікує за ознаками за ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому згідно вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який вперше притягується до відповідальності, враховуючи характер та ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, та обирає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, у виді позбавлення волі та без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Отже, враховуючи вищенаведене, і, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив необережний тяжкий злочин, характеристику особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, його ставлення до вчиненого, думку потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають та не наполягають на його суворому покаранні, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд приходить переконання про можливість його виправлення і перевиховання без реального відбування покарання, тобто із застосуванням ст. 75 КК України.
При цьому суд вважає за недоцільне застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи його офіційне працевлаштування на посаді водія, його позитивну характеристику з місця праці, здійснення ним опіки над особою із інвалідністю, що вбачається із досудової доповіді органу пробації, а отже, позбавлення права керування транспортним засобом, на думку суду, може позбавити його можливості вільного відвідування лікувальних закладів особою, над якою здійснюється опіка, а також може призвести до втрати обвинуваченим роботи та заробітку.
Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, таке покарання є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відповідно до статей 124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Цивільний позов не заявлено, запобіжний захід слід скасувати, вирішити питання скасування арешту майна.
Керуючись, ст. 100, ст. 124, ст. 126, ст. 174, ст. 370, ст. 373, ст. 374, ст. 395 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування обраного за цим вироком покарання з випробовуванням на два роки.
В порядку ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 05.02.2024, - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2023 на автомобіль марки «TOYOTA CARINA», р.н. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_8 скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2023 на автомобіль марки «BMW 530D», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 зареєстрований за ОСОБА_9 - скасувати.
Речові докази: автомобіль марки «BMW 530D», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 зареєстрований за ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 , автомобіль марки «TOYOTA CARINA», р.н. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 .
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1