Справа № 359/5863/24
Провадження № 1-кс/359/1137/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2024 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні без технічної фіксації, клопотання слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0001129 від 03 червня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001129 від 03 червня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 03.06.2024 приблизно о 09 год. 45 хв. до ЧЧ ВП №2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення, про те, що в період з 30.05.2024 по 01.06.2024 невстановлені особи перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрали 2 кабеля ТПП 100х2х0.4 по 182 м. кожен.

03 червня 2024 року, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути доказами під час судового розгляду, слідчим слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 проведено обшук транспортного засобу марки «ЗАЗ 110307» ДНЗ НОМЕР_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході обшуку виявлено та вилучено:

- 2 автомобільних троса бежевого та коричневого кольорів,

- ніж з синьою рукояткою з ізоляційної стрічки;

- сокира з чорною рукояткою;

- 2 плоскогубців;

- 3 пари рукавиць.

Дані речі вилучено та поміщено до спортивної сумки чорного кольору, яку поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору з прикріпленою биркою, підписами слідчого та понятих.

Слідчим ОСОБА_3 , 03.06.2024 винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовим доказом. Відповідно до постанови: 2 автомобільних троса бежевого та коричневого кольорів; ніж з синьою рукояткою з ізоляційної стрічки; сокира з чорною рукояткою; 2 плоскогубців; 3 пари рукавиць, - передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при ВП №2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Порядок тимчасового вилучення майна регламентовано ст. 168 КПК України, у відповідності до якої, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом із тим, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, передбачено, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України, порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів, арешт на які, відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення проведення судових експертиз, збереження речових доказів в стані, придатному для використання їх у кримінальному провадженні, забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно необхідно накласти на нього арешт, оскільки без накладення арешту на вище перелічене майно, це зробити не можливо.

.У судове засідання слідча не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Разом з клопотанням подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно ст.107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів не проводилася.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001129 від 03 червня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, під час огляду місця події 03.06.2024 року було вилучено вказані речі

Дані речі вилучено та поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору з прикріпленою биркою, підписами слідчого та понятих.

Слідчим ОСОБА_3 , 03.06.2024 винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовим доказом та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при ВП №2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, проведенню ряду експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, яке було вилучено в ході затримання підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Клопотання органу досудового розслідування обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження вказаних речових доказів, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вилучений в ході оглдяу вказані речі, на думку суду, відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу, оскільки зберегають на собі ознаки злочину, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення для проведення досудового розслідування, та є речовим доказом, на який слід накласти арешт.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись: ст. 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено під час обшуку транспортного засобу 03 червня 2024 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

2 автомобільних троса бежевого та коричневого кольорів;

ніж з синьою рукояткою з ізоляційної стрічки;

сокира з чорною рукояткою;

2 плоскогубців;

3 пари рукавиць,

шляхом заборони фізичним чи юридичним особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном, окрім слідчого в даному кримінальному провадженні для проведення слідчих дій.

Обов`язок зберігання майна, на яке накладений арешт, покласти на СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1