КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 114-2 КК України, строком на 60 днів, до 19 лютого 2024 року включно, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий ізолятор"),

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 114-2 КК України, на 60 днів, до 19 лютого 2024 року включно.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_6 може умисно ухилитись від суду, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_6 цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , або будь-який інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник зазначає, що згідно з матеріалами справи, під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 16 квітня 2022 року прокурор та слідчий заявили слідчому судді про те, що ОСОБА_9 не був процесуально затриманий, оскільки сам прибув в приміщення суду для того, щоб йому обрали міру запобіжного заходу.

Колегія суддів у даній справі відмовилася отримувати від свідка ОСОБА_6 шляхом зняття запитання адвоката ОСОБА_10 , як такого, що не має відношення до справи, поставленого свідку ОСОБА_11 , про те, що відомо свідку про час, місце та обставини фактичного затримання ОСОБА_12 , який був фактично затриманий 31 березня 2022 року та доставлений працівниками СБУ «на підвал» у приміщення ГУ СБУ по вул. Володимирській, 33 в м. Києві, де без процесуального оформлення утримувався до і 16 квітня 2022 року (такі дії є насильницьким зникненням ОСОБА_12 у період часу з 31 березня 2022 року по 16 квітня 2022 року, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146-1 КК України).

Якщо бути логічним, то, відмовляючись зафіксувати показання свідка щодо насильницького зникнення ОСОБА_12 , суд повинен був дотримуватися офіційної версії сторони обвинувачення, що ОСОБА_9 добровільно прибув до слідчого судді щоб йому обрали запобіжний захід.

З викладеного убачається, що ОСОБА_9 не переховувався 16 квітня 2022 року від слідства та слідчого судді, отже, не планує переховуватися й надалі від суду. Принаймні, конкретні докази в підтвердження таких намірів ОСОБА_12 , в клопотанні прокурора не наведено.

Відсутні в клопотанні докази, які б вказували на наявність ризиків, що ОСОБА_9 продовжить протиправну діяльність. Таке припущення є не конкретним, не зрозумілим, яку саме протиправну діяльність, оскільки Київська область у даний час не окупована військами Російської Федерації. У клопотанні не зазначено, що саме безпосередньо вказує на наявність такого ризику. ОСОБА_9 раніше не був судимий, протиправні діяння не вчиняв.

Відповідно до ст. 178 КПК України при обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_12 суд мав враховувати особисту ситуацію обвинуваченого, а саме: ОСОБА_9 має постійне місце проживання в Україні, є раніше не судимим, має родину: матір, батька, є громадянином України, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, які будуть стримувати його від переховування від прокурора та суду.

Частина 1 ст. 194 КПК України покладає на суд обов`язок встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор.

З огляду на це прокурор та суд повинні були навести належні мотиви, на підставі яких можна було б пояснити, чому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Також захисник вказує на те, що згідно з практикою ЄСПЛ сама по собі тяжкість обвинувачення не може бути підставою для тримання під вартою і суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім того, захисник зазначає, що ухвала не містить реальних фактичних обставин, які б свідчили про вивчення судом можливості застосування інших запобіжних заходів, так само, як і не містить викладення фактичних обставин та доказів, що підтверджують існування ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, які б вимагали застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

Суд першої інстанції не навів підстав для обрання ОСОБА_8 строку тримання під вартою та не зазначив причини, які унеможливлюють застосування до обвинуваченого альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу (домашній арешт), а кожне чергове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить чіткого викладу фактичних обставин, які б свідчили про те, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явились нові ризики, передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують таке тривале тримання під вартою ОСОБА_12 понад 17 місяців.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Так, наведені в ухвалі ризики, зокрема, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, ґрунтуються на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачуються, продовжений відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого.

Що стосується доводів захисника про те, що 16 квітня 2022 року під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу безпідставно не взяв до уваги, що обвинувачений не переховувався від суду, а утримувався з 31 березня 2022 року по 16 квітня 2022 року у підвалі приміщення ГУ СБУ по вул. Володимирській, 33 в м. Києві, без процесуального оформлення, то вказані обставини не можуть бути предметом, оскільки апеляційний суд переглядає ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року щодо підстав для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Доводи захисника про те, що у клопотанні прокурора відсутні докази, які б вказували на наявність ризику, що ОСОБА_9 продовжить протиправну діяльність, то колегія суддів звертає увагу, що такий ризик судом не враховувався, оскільки суд вважав, що враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, наразі існує лише ризик переховування обвинуваченого від суду задля уникнення покарання.

Доводи захисника про те, що судом не враховано те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання в Україні, є раніше не судимим, має родину, матір, батька, є громадянином України, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, є безпідставними, оскільки такі обставини не нівелюють ризику переховування обвинуваченого від суду.

Посилання захисника на те, що ухвала не містить реальних фактичних обставин, які б свідчили про вивчення судом можливості застосування інших запобіжних заходів,є безпідставними, оскільки суд розглядав можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави, проте не знайшов для цього підстав, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 113-2 КК України, а під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що згідно з практикою ЄСПЛ сама по собі тяжкість обвинувачення не може бути підставою для тримання під вартою і суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу є неспроможними, оскільки суд, окрім покарання, яке може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжких злочинів, а врахував й ризик переховування обвинуваченого від суду, який існує з огляду на стадію судового розгляду.

Отже, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 114-2 КК України, на 60 днів, до 19 лютого 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №760/6192/22

Провадження №11-кп/824/2321/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13

Доповідач ОСОБА_1