Справа № 555/2759/23
Номер провадження 1-кп/555/110/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Березне кримінальне провадження №0000463 від 22.12.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

І.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний. У зв`язку з прийняттям Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним до військової служби та належним чином 18.12.2023 повідомленим про наслідки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримав повістку з`явитися 21.12.2023 за адресою АДРЕСА_2 для відправки по загальній мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним до військової служби, будучи попереджений про кримінальну відповідальність та, достовірно знаючи про проведення призову під час загальної мобілізації, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в період воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 15 Закону України «Про оборону», ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022, не маючи на те поважних причин та правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, керуючись небажанням бути призваним для несення служби в рядах Збройних Сил України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 умисно не прибув на вище вказану повістку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки до військової частини НОМЕР_1 , таким чином умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації..

ІІ.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав та пояснив, що дійсно 18.12.2023 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 йому вручали повістку про необхідність прибуття 21.12.2023 року для відправки до військової частини. Неприбуття пояснив страхом за своє життя та відсутністю зброї у військових. У вчиненому щиро розкаявся, вказав, що усвідомлює, що вчинив правопорушення.

Згідно довідки військово-лікарської комісії, картки №237/2 обстеження та медичного огляду для визначення придатності прийняття на військову службу ОСОБА_4 є придатним до військової служби.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 отримав повістку і був зобов`язаний з`явитись 21.12.2023 року о 09 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно поіменного списку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 підлягав до відправки до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту офіцеру відділення обліку та мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 21.12.203 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, по телефону повідомив, що знаходиться в лікарні м.Рівне.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

ІІІ. Призначення покарання

3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.

Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а також, приймаючи до уваги, що особа вперше вчинила кримінальне правопорушення, має на утриманні двоє малолітніх дітей, вважає можливим звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

3.2. Мотиви призначення покарання судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно ч.3 ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - це щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.

Із медичної довідки КНП «Березнівська центральна районна лікарня» вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики на ОСОБА_4 за місцем проживання заяв та скарг щодо особи до органу місцевого самоврядування не надходило.

Суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість кримінального правопорушення та його наслідки, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність будь-яких негативних характеристик, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом ( ч.3 ст.75 КК України).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є несудимим, має на утриманні двоє малолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання у виді позбавлення волі. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків :

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: оригінал розписки - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1