ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1087/24 Справа № 202/1566/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року у кримінальному провадженні №000350 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 12 липня 2024 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень. У разі внесення застави на підозрюваного покладено наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих тяжких злочинів, санкція яких передбачає довготривале позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування. Також судом враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що підозрюваний перебуваючи на свободі може продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею враховано також дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, утримує неповнолітню дитину, однак вказані обставини не визнані такими, що нівелюють встановлені ризики та слугують стримуючим фактором для підозрюваного. Також, слідчим суддею зазначено, що існують ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків, з метою надання тих чи інших необхідних ОСОБА_7 показань. Крім того, підозрюваний перебуваючи на свободі, може знищити, спотворити, докази які мають значення кримінального провадження, з огляду на те що злочину діяльність органом досудового розслідування не повністю викрито, та відповідні докази ще збираються.

Зазначено, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити займатися аналогічною протиправною діяльність, у якій підозрюється враховуючи кількість потерпілих та тривалість протиправних дій ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, слідчий суддя вважав доведеним.

При визначенні розміру застави, слідчим суддею враховано обставини вчинених кримінальних правопорушень, роль ОСОБА_7 та розмір грошових коштів, які становлять предмет злочину та сам факт вчинення такого злочину в умовах воєнного стану. Зауважено, що застава у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є достатньою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і такою, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У разі продовження строку тримання підозрюваного під вартою просить зменшити розмір застави.

В обгрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про недоведеність заявлених ризиків. Вважає, що органом досудового розслідування не надано належних доказів заявленим ризикам, а саме незаконного впливу на свідків та потерпілих та здійснення спроб переховування, оскільки підозрюваний будь-яких спроб переховування не здійснював, дотримувався належної процесуальної поведінки. Зауважує, що ризик переховування нівельований, у зв`язку з дією правового режиму воєнного стану, під час якого перетин кордону особами чоловічої статі без дозволу ТЦК СП є неможливим, крім того ОСОБА_7 добровільно за кожним викликом з`являвся до суду, також підозрюваний активно сприяє розкриттю злочину та співпрацює зі слідством. Ризик знищення, спотворення будь-яких речей і документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вважає недоведеним, оскільки усі речові докази вилучені та перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування. Ризик впливу на свідків є безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення будь-яких спроб незаконного впливу, а також дані, що ОСОБА_7 є особою схильною до протиправної поведінки тощо.

Вважає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, утримує неповнолітню дитину.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, дані про особу підозрюваного, вважає, що застосування виняткового запобіжного заходу є занадто обтяжливим. Визначений розмір застави вважає не співмірним тяжкості інкримінованого правопорушення та особі підозрюваного, його матеріальному становищу, так як є завідомо непомірним для останнього. Зауважує, що слідчий суддя визначаючи суму застави яка виходить за межі розмірів, передбачених законодавством, використовує виключний випадок, тим самим зловживає цією нормою.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та захисник підтримали апеляційну скаргу та з викладених в ній підстав просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність до інкримінованого йому злочину.

При цьому, відповідно до ст. 198 КПК, апеляційний суд зауважує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього кримінального проваджень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаного злочину спростовуються дослідженими матеріалами та стосуються їх оцінки з точки зору належності, допустимості та достатності, що є виключною компетенцією суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновок слідчого судді щодо наявності стосовно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінальних правопорушень, один з яких, передбачений ч. 4 ст. 190 КК за правилами ст. 12 КК є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілих у даному провадженні, оскільки вони надають викривальні покази та докази незаконного заволодіння їхніми грошовими коштами, з огляду на те, що останній має доступ до матеріалів справи, йому відомі анкетні дані, у зв`язку із чим з метою схилення до надання тих чи інших показань може здійснювати незаконний вплив на них.

Також, вагомим є ризик незаконного впливу на інших підозрюваних з метою погодження однієї позиції/лінії захисту.

Колегією суддів приймається до уваги, що кримінальне провадження № 000350 перебуває на початковій стадії та органу досудового розслідування необхідно провести низку слідчих дій за участю підозрюваного, допитати свідків, підозрюваних, потерпілих, отримати висновки експерта, у зв`язку з чим застосування саме виняткового запобіжного заходу на даній стадії розгляду є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та участі останнього у процесуальних діях.

Твердження захисту про те, що ризик знищення, спотворення доказів є нівельованим, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки досудове розслідування триває та постановою слідчого судді його строк продовжено до 20.07.2024. Крім того, стороною обвинувачення проводиться низка слідчих розшукових дій з метою встановлення доказів вчиненого злочину та об`єктивної істини по справі.

Ризик продовження протиправної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, також на даний час існує, оскільки інкриміновані ОСОБА_7 злочини вчинено за попередньою змовою групою осіб, тому враховуючи, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має ризик продовження злочинної діяльності з метою отримання прибутку існує.

Апеляційні доводи захисника не містять нових відомостей, що мають істотне значення для прийнятого рішення, та полягають у переоцінці тих обставин, що були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання та дістали належну оцінку. Доводи захисту про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, самі по собі не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду, оскільки не були для підозрюваного стримуючим фактором у його протиправній діяльності.

Аналізуючи апеляційні доводи в частині визначеного розміру застави, колегія суддів вважає їх неспроможними, з огляду на наступне.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що саме визначений розмір застави, з урахуванням характеру та обставин інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зважаючи на кількість потерпілих у кримінальному провадженні та завдану майнову шкоду, апеляційний суд вважає, що визначений розмір застави у даному випадку буде цілком достатнім для виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню судового розгляду.

Ця сума застави не порушує принцип пропорційності та, на думку колегії суддів, є цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд зауважує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафна чи каральна функція.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою з заставою у визначеному розмірі, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді та вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року у кримінальному провадженні №000350 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4