ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1554/23

Провадження № 1-кп/486/91/2024

01 липня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області кримінальне провадження №0000217 внесене 24.09.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новочеркаськ, Ростовської області, РФ, громадянина України, одруженого, офіційно працевлаштований, не маючого неповнолітніх дітей, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 23.09.2022 близько 16:20 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Sandero», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , рухався по вологому чистому асфальтобетонному покритті по АДРЕСА_3 , який має по одній смузі руху в обидва напрямки, зі сторони вулиці Європейської у напрямку перехрестя з проспектом Незалежності м. Южноукраїнськ, з метою подальшого виконання маневру повороту ліворуч.

У той же час, по перехрещуваній дорозі по проспекту Незалежності, яка є головною відносно проспекту Соборності, зліва направо відносно напрямку руху водія ОСОБА_4 рухався мотоцикл «SPARK» SP200R-27, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Рухаючись у зазначеному напрямку, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху шляхом дотримання вимог ПДР України, грубо та умисно порушив вимоги ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також вимоги п.п. 16.11, 16.3 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, відповідно до яких: на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкоду для руху пішоходів.

Отже, за наведених вище обставин, у вказаний вище час ОСОБА_4 не впевнився, що перехрещення проїзних частин, на яке він буде виїжджати з другорядної дороги, вільне від транспортних засобів, хоча міг та повинен був це зробити, безпідставно виїхав на перехрестя проспекту Соборності та проспекту Незалежності, де, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надавши перевагу у русі, допустив зіткнення з мотоциклом «SPARK» SP200R-27, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який мав технічну можливість уникнути або запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом належного виконання вимог п. 12.4 та п. 12.3 ПДР України.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу «SPARK» SP200R-27, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток основи черепу, перелом пірамід скроневих кісток та тіла клиновидної кістки, виличних кісток, крововилив над твердою мозковою оболонкою з поширенням на потиличну, скроневу і тім`яну долю головного мозку, рани брови справа, лівої надбрівної ділянки, верхнього повіка зліва, всієї бокової поверхні носа зліва та верхньої губи, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Отже, через необережність у виді злочинної недбалості, умисно та грубо порушуючи зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак, в силу свого віку, життєвого досвіду та відсутності медичних протипоказань щодо керуванням транспортними засобами, повинен був і міг їх передбачити. При цьому ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди шляхом дотримання технічних вимог п.п. 16.11, 16.3 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та відмовляється від їх дослідження під час судового розгляду.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Суд враховує висновки досудової доповіді органу пробації, в якій зазначено, що у обвинуваченого низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

У розумінні ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст. 75 КК України, думку обвинуваченого, захисника, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків із числа передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, витрати пов`язані з проведенням судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/115-22/8264-ІТ від 04.11.2022 року, судової експертизи по дослідженню технічного стану транспортних засобів №СЕ-19/115-22/8265-ІТ від 07.11.2022 року, судової експертизи по дослідженню технічного стану транспортних засобів №СЕ-19/115-22/8267-ІТ від 03.11.2022 року, судової інженерно-транспортної експертизи №КСЕ-19/115-23/11586-ІТ від 28.08.2023 року у загальній сумі 6442,72 грн, покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.02.2022 року на автомобіль марки «RENAULT SANDERO», державний реєстраційний знак: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з витрати пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні №0000217 у сумі 6442 (шість тисяч чотириста сорок дві) грн 72 коп.

Речові докази:

-автомобіль марки «RENAULT SANDERO», державний реєстраційний знак: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 ;

-мотоцикл «SPARK» SP200R-27, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_6 , зареєстрований за ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 , як власнику.

З підстав передбачених ч.2 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1