Дата документу 05.03.2024 Справа № 337/1176/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/1176/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/304/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

06 вересня 2022 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06 вересня 2022 року та остаточно визначено до відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.ст.75, 76 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вважає призначене покарання надто суворим, зазначає, що хоча на даний момент він залишається наркозалежною особою, проте має на меті одужати, у зв`язку з чим наразі проходить платну замісну терапію.

На момент вчинення правопорушення, перебуваючи у хворобливому стані, вимушений був придбати наркотичні засоби у невеликому розмірі, оскільки таблетки замісної терапії закінчилися і в той час їх придбати було неможливо.

При цьому, суспільної шкоди ним завдано не було, шкоду завдано лише його власному здоров`ю.

Дуже шкодує про скоєне.

Також, обвинувачений зазначає про те, що йому на цей момент необхідно піклуватися про свою бабусю, яка є тяжко хворою.

Згідно з вироком суду, 10 лютого 2023 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, протягом року після засудження за ст.309 КК України, заходячись на відкритій ділянці місцевості, за точними географічними координатами 47.829100, 35.017329, біля автомобільної стоянки, біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом привласнення знайденого придбав полімерний згорток зі згортком фольги поліетиленовим пакетом з кристалічною речовиною білого кольору та став незаконно зберігати при собі в правій шкарпетці, з метою власного вживання.

Після чого 10 лютого 2023 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, біля автомобільної стоянки, навпроти буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 було зупинено працівниками поліції та виявлено у останнього вказаний полімерний згорток зі згортком фольги поліетиленовим пакетом з кристалічною речовиною білого кольору , яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, який відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів « затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, віднесена до категорії наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальна маса якого склала 0,1109 г, кількість якого згідно з наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року та Наказом № 634 від 29 липня 2020 року перевищує невеликий розмір.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 309 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, який не працює, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, будучи засудженим 06 вересня 2022 року за ч.1 ст.309 КК України, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але на мінімальний строк.

Також, враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин до відбуття ним покарання за попереднім вироком щодо нього - Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06 вересня 2022 року, остаточне покарання суд вірно призначив обвинуваченому за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного за оскаржуваним вироком покарання невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06 вересня 2022 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Обставини, на які посилається обвинувачений, були враховані судом при призначенні покарання та стали підставою для призначення ОСОБА_6 мінімального покарання за вчинення нового злочину, а також майже мінімально можливого остаточного покарання - за сукупністю вироків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, призначене обвинуваченому покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, в період іспитового строку вчинив новий злочин, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим. Підстави для застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням за наведених обставин відсутні.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4