ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/239/24 Справа № 699/1004/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар учасники справи: прокурор підозрювана захисникОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 червня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділу № 1 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Просив слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 строком на 60 діб з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор». Також просив не визначати підозрюваній заставу, оскільки такий захід не відповідає меті його застосування в даному випадку і не забезпечить гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 червня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_6 строком на 2 місяця, тобто до 20.08.2024 року.

Покладено на строк дії цієї ухвали на підозрювану ОСОБА_6 обов`язки, передбачені пунктами 1-5, 8 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати до службової особи ВП № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаської області, відповідальної за облік осіб, які перебувають під домашнім арештом, з періодичністю кожна 1 (перша) п`ятниця (в період з 9 години до 18 години) кожного місяця перебування під особистим зобов`язанням;

не відлучатися із м. Городище Черкаської області без дозволу відповідного слідчого, прокурора або суду, в провадженні яких буде перебувати зазначене кримінальне провадження (кримінальна справа);

повідомляти відповідного слідчого, прокурора або суду в провадженні яких буде перебувати зазначене кримінальне провадження (кримінальна справа) про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками по вказаному кримінальному провадженню.

Зобов`язання, зазначені у пункті 3, застосовуються до підозрюваної на строк у 2 місяці з дати винесення цієї ухвали до 20.08.2024 року. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Порушення умов особистого зобов`язання у вигляді прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду, а також не відлучатися з населеного пункту у якому вона проживає без згоди слідчого, прокурора, суду, повідомляти прокурора, слідчого або суд про зміну свого місця проживання або роботи має наслідком застосування більш жорсткого запобіжного заходу і на підозрювану може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2-х прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що стороною обвинувачення не надано обґрунтованих підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , а доводи, що викладені слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду.

Також зазначив, що органом досудового розслідування не доведена необхідність застосування до підозрюваної саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою та що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти тим ризикам які існують.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.06.2024 року з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Сторона обвинувачення вважає, що наведені в клопотанні слідчого дані об`єктивно свідчить про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується зібраними доказами, копії яких були наданні слідчому судді разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Судом під час прийняття рішення про відмову у застосуванні стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не взято до уваги характер та фактичні обставини злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , а саме: з місця злочину втекла, в подальшому з метою уникнення кримінальної відповідальності переховувалась від працівників поліції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СВ відділення поліції № 1 РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

19.06.2024 року ОСОБА_6 о 00 год. 03 хв. затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.06.2024 року о 17 год. 15 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого їй злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

За доводами прокурора причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину підтверджується зібраними доказами та враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків вчинення злочину, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому просив застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно з п.9 ч.2 ст.131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Обґрунтованість оголошеної ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Апеляційний суд зазначає, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд повинен враховувати вимоги п.п. 3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції вважає, слідчим суддею в достатній мірі встановлено підстави для відмови в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий запобіжний захід, на переконання апеляційного суду, є занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню ризиків у даному кримінальному провадженні.

Тільки те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який за ступенем тяжкості належать до категорії тяжких злочинів, не дає підстав для застосування до останньої такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання, фізична особа підприємець, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, що свідчить про її міцні соціальні зв`язки.

Крім того, з моменту внесення відомостей про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення 18.06.2024 року, ОСОБА_6 жодним чином не перешкоджала досудовому розслідуванню.

Також з часу оголошення ОСОБА_6 про підозру, 19.06.2024 року, не встановлено жодного факту порушення нею своїх процесуальних обов`язків.

Будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваною за час досудового розслідування стороною обвинувачення апеляційному суду також не надано.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у даному випадку прокурором хоч і доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, проте зазначені у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_6 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Положення ст.179 КПК України регламентують, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Оскільки протягом апеляційного розгляду не було обґрунтовано прокурором наявність виняткових обставин, які дають можливість для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що забезпечити належну поведінку останньої можливо шляхом застосування до неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Такий запобіжний захід, на думку суду апеляційної інстанції, здатний забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді за викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає, а відмова в застосуванні щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає нормам кримінального процесуального законодавства та позиції Європейського суду з прав людини.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які наведені в апеляційній скарзі були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 176, 179, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: