Справа № 442/5716/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/124/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 грудня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , -

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим за ч.1 ст. 359 КК України та виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що відповідно до наказу начальника ГУ України у Львівській області № 281 від 09 липня 2014 року, працюючи на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Дрогобицького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (надалі - Дрогобицький МВ ГУ МВС України у Львівській області), маючи спеціальне звання «лейтенант міліції», будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, будучи в силу службового становища відповідальним за стан недопущення та виявлення злочинів у сфері незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, діючи умисно, використовуючи владу та службове становище, всупереч інтересам служби, впродовж вересня 2015 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи в м. Дрогобичі, Львівської області, в порушення вимог ст. 32 Конституції України, ст. 23 Закону України № 2657-ХІІ від 02 жовтня 1992 року «Про інформацію», п.7 Постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1450 від 27 жовтня 2001 року «Про затвердження Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», п.1 Указу Президента України № 256/2001 від 13 квітня 2001 року «Про впорядкування виготовлення, придбання та застосування технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку», відповідно до положень яких у власності громадян не можуть перебувати спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, замовниками розроблення, виготовлення та придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації можуть бути СБУ, розвідувальні органи, МВС, Державна податкова адміністрація, Держкомкордон, Управління державної охорони, ДПтС, а також Міноборони в межах, визначених законодавством, використав спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації.

Так, оперуповноважений СКР Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_8 , у вересні 2015 року, точного часу в ході судового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи в м. Дрогобичі, Львівської області, при невстановлених обставинах, з метою подальшого використання, отримав у володіння електронний пристрій у виді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном.

Надалі, у вересні 2015 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області, за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. 22 Січня, 30, здійснив зі свого абонентського номеру НОМЕР_1 , дзвінок на абонентський номер НОМЕР_2 , який використовує його раніше знайомий ОСОБА_10 та зазначив про необхідність явки останнього до Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області.

Після цього, в той самий день, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні Дрогобицького MB ГУ МВС України у Львівській області за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. 22 Січня, 30 повідомив ОСОБА_10 про необхідність проїзду з ним по м. Дрогобичі для придбання в аптеках медичних препаратів «Пенталгін», «Кодтерпін».

ОСОБА_10 будучи налаштованим на допомогу працівникам правоохоронного органу, погодився на таку пропозицію оперуповноваженого Дрогобицького MB ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_8 .

Надалі, в той самий день, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , використовуючи автомобіль ВАЗ 2107 сірого кольору на несправжніх (імітаційних) знаках НОМЕР_3 , які перебували на обліку в Дрогобицькому MB України у Львівській області, разом з ОСОБА_10 , під`їхали до аптеки №1 ТзОВ «Ескулап» ЛТД, яка розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Театральна, 1 . Після цього, перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_8 , надав вказівку ОСОБА_10 пройти в аптеку, придбати медичні препарати на кодеїновій основі «Пенталгін», «Кодтерпін».

Крім цього, цього ж дня, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , на виконання свого злочинного плану щодо незаконного використання технічного засобу негласного отримання інформації, дістав приготовлений електронний пристрій у вигляді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном, під`єднав до зв`язки ключів та проінформував ОСОБА_10 , який не був обізнаний із його злочинним умислом, про тримання вказаного приладу переднім краєм в напрямку обличчя співрозмовника.

ОСОБА_10 , який заздалегідь не був обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_8 щодо незаконного використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, будучи налаштованим на допомогу правоохоронному органу, погодився на таку пропозицію оперуповноваженого СКР Дрогобицького MB ГУ МВС України у Львівській ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 натиснув функціональну кнопку електронного пристрою у вигляді брелока в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою, чим розпочав відеозапис SUNP0000 на Micro SD картку, об`ємом 4 Gb, що встановлена в слот для Micro SD картки вищевказаного пристрою.

У подальшому, в той самий день, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_10 , виконуючи незаконну вказівку ОСОБА_8 , не усвідомлюючи факт незаконного використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, здійснив несанкціонований аудіо та відеозапис розмов з співробітниками аптеки № 1 ТзОВ «Ескулап» ЛТД, яка розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Театральна, 1 .

Крім цього, ОСОБА_8 з метою доведення свого злочинного плану до кінця, після повернення ОСОБА_10 в салон службового автомобіля ВАЗ 2107, сірого кольору на несправжніх (імітаційних) номерних знаках НОМЕР_3 , натиснув функціональну кнопку електронного пристрою у вигляді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном, чим закінчив відеозапис SUNP0000 в Місrо SD картку марки «SanDisc», об`ємом 4 Gb, що встановлена в слот для Micro SD картки вищевказаного пристрою.

Надалі, в той самий день, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , використовуючи службовий автомобіль ВАЗ 2107 сірого кольору на несправжніх (імітаційних) номерних знаках НОМЕР_3 , які перебували на обліку в Дрогобицькому MB ГУ МВС України у Львівській області, разом з ОСОБА_10 під`їхали до аптеки ПП «Ритм», яка розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. В. Чорновола, 3 . Після цього, перебуваючи в салоні зазначеного автомобіля, ОСОБА_8 , надав вказівку ОСОБА_10 пройти в зазначену аптеку, придбати медичні препарати на кодеїновій основі («Пенталгін», «Кодтерпін»).

ОСОБА_10 , який заздалегідь не був обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_8 щодо незаконного використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, будучи налаштованим на допомогу працівникам правоохоронного органу, погодився на таку пропозицію оперуповноваженого СКР Дрогобицького MB ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 натиснув функціональну кнопку електронного пристрою у вигляді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном, який був причепленим до зв`язки ключів в руках ОСОБА_10 , чим розпочав відеозапис SUNP0001 на Micro SD картку марки «SanDisc», об`ємом 4 Gb, що встановлена в слот для Micro SD картки вищевказаного пристрою.

У подальшому, в той самий день, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_10 , виконуючи незаконну вказівку ОСОБА_8 , не усвідомлюючи факт незаконного використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, здійснив за допомогою цього засобу несанкціонований аудіо та відеозапис розмов з співробітниками аптеки ПП « Ритм », яка розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Чорновола, 3 .

Також, ОСОБА_8 з метою доведення свого злочинного плану до кінця, після повернення ОСОБА_10 в салон службового автомобіля ВАЗ 2107 сірого кольору на несправжніх (імітаційних) номерних знаках НОМЕР_3 , натиснув функціональну кнопку електронного пристрою у вигляді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном, чим закінчив відеозапис SUNP0001 на Micro SD картку марки «SanDisc», об`ємом 4 Gb, що встановлена в слот для Micro SD картки вищевказаного пристрою.

Надалі, в той самий день, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , використовуючи службовий автомобіль ВАЗ 2107 сірого кольору на несправжніх (імітаційних) номерних знаках НОМЕР_3 , які перебували на обліку в Дрогобицькому MB ГУ МВС України у Львівській області, разом з ОСОБА_10 під`їхали до аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Грушевського, 1 , та аптеки «Аптека Плюс», яка розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, П. Орлика 39/14 . Після цього, перебуваючи в салоні зазначеного автомобіля ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_10 пройти в зазначену аптеку, придбати медичні препарати на кодеїновій основі («Пенталгін», «Кодтерпін»).

ОСОБА_10 , який заздалегідь не був обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_8 щодо незаконного використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, будучи налаштованим на допомогу працівникам правоохоронного органу, погодився на таку пропозицію оперуповноваженого СКР Дрогобицького MB ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 натиснув функціональну кнопку електронного пристрою у вигляді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном, який був причепленим до зв`язки ключів в руках ОСОБА_10 , чим розпочав відеозапис SUNP0002 на Micro SD картку марки «SanDisc», об`ємом 4 Gb, що встановлена в слот для Micro SD картки вищевказаного пристрою.

У подальшому, в той самий день, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_10 , виконуючи незаконну вказівку ОСОБА_8 , не усвідомлюючи факт незаконного використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, здійснив за допомогою цього засобу несанкціонований аудіо та відеозапис розмов з співробітниками аптек « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Грушевського, 1 та «Аптека Плюс», яка розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. П. Орлика 39/14 .

Також, ОСОБА_8 з метою доведення свого злочинного плану до кінця, після повернення ОСОБА_10 в салон службового автомобіля ВАЗ 2107 сірого кольору на несправжніх (імітаційних) номерних знаках НОМЕР_3 , натиснув функціональну кнопку електронного пристрою у вигляді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном, чим закінчив відеозапис SUNP0001 на Micro SD картку марки «SanDisc», об`ємом 4 Gb, що встановлена в слот для Micro SD картки вищевказаного пристрою.

У подальшому, 03 лютого 2016 року, в ході проведення обшуку службового кабінету № 24 Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. 22 Січня, 30, виявлено та вилучено вищевказаний електронний пристрій у вигляді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном.

Згідно висновку експерта зонального експертного сектора ІСТЕ СБ України в Управлінні СБ України у Львівській області № 51 від 17 березня 2016 року, встановлено, що вилучений брелок чорного кольору відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та на картці пам`яті типу «microSD» марки «SanDisc», об`ємом 4 GB, яка виявлена встановленою в слот для «microSD» картки об`єкта у вигляді брелока від автомобільної сигналізації з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном виявлено наявні файли SUNP0000, SUNP0001, SUNP0002.

В апеляційній скарзі прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 покликається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що дозвіл на проведення обшуку у кабінеті № 24 начальника СКР Дрогобицького ВП ТУ НП у Львівській області ОСОБА_12 , де було виявлено та вилучено спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації, та вилучення такої речі ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2016 року не надавався, з`ємна Micro SD карта пам`яті «SanDisc» в ході проведення цієї слідчої дії не вилучалась та була виявлена судовим експертом під час проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, а тому визнав докази здобуті під час вищевказаної слідчої дії недопустимими.

Наголошує, що обшук у приміщенні службового кабінету № 24, де здійснював свою службову діяльність ОСОБА_13 , санкціоновано, спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації в ході проведення цієї слідчої дії вилучено законно, оскільки є предметом, вилученим з обігу, зауваження від учасників слідчої дії щодо вилучення предмету не надходили, картку пам`яті отримано стороною обвинувачення відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, а відтак, вказані речі є допустими доказами.

Окрім цього акцентує, що суд у оскаржуваному вироку зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті щодо отримання ОСОБА_8 у володіння електронного пристрою у виді брелока від автомобільної сигналізації, в корпусі чорного кольору, з вмонтованою відеокамеро мікрофоном, є придбанням спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, тобто окремим складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 359 КК України, яке стороною обвинувачення ОСОБА_8 не інкримінується, а тому останній отримав обвинувачення у розмірі більшому ніж його кваліфікація. Проте, фактів вчинення ОСОБА_8 вищевказаних дій щодо вищеописаного брелока в ході досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було, відповідно останньому стороною обвинувачення не інкримінувались.

Звертає увагу, що згідно з обвинувальним актом від 26 серпня 2016 року ОСОБА_8 інкриміновано самостійний склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 359 КК України, а саме незаконне використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Обставини здійснення дзвінків між обвинуваченим та свідком ОСОБА_10 , які зазначені в обвинувальному акті, встановлені з показів останнього.

Щодо зазначення судом в третьому епізоді обвинувального акта «... чим закінчив відеозапис SUNP0001 на Micro SD картку...», покликається на допущення описки в частині назви файла, вказаного відеозапису, яка має мати значення «SUNP0002», що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Вважає, що суд першої інстанції, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги докази, які свідчать про можливу недостовірність показань ОСОБА_10 і відкинув їх зміст.

На переконання апелянта, свідок ОСОБА_10 надав суду достовірні, чіткі та послідовні показання про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з метою підтвердження та уточнення показань неодноразово викликався сторонами кримінального провадження для допиту у суді.

Наголошує, що описаний у оскаржуваному вироку можливий випадок впливу на свідка ОСОБА_10 свого підтвердження не знайшов.

Також зазначає, що суд не взяв до уваги висновок судової експертизи відео-, звукозапису № 4042/4043 від 23 вересня 2016 року, тобто доказ, який міг істотно вплинути на його висновки, оскільки такий, в сукупності із іншими доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , свідчить про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, перебування в місцях скоєння такого та здійснення останнім контролю за виконанням його незаконних вказівок ОСОБА_10 .

Акцентує, що зразки голосу ОСОБА_8 , які були використані під час проведення вищевказаної експертизи, отримані експертом з аудіо-, відеозапису проведеного 22 червня 2016 року санкціонованого обшуку за участю обвинуваченого у приміщенні Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, протокол якого, наявний у матеріалах справи.

Звертає увагу, що в ході судового розгляду, ні стороною захисту, ні судом з власної ініціативи в порядку ст. 332 КПК України проведення додаткових чи повторних експертиз, зокрема експертиз відео-, звукозапису, не ініціювалося та відповідно іншим експертним установам не доручалось.

Просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 15 грудня 2023 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 359 КК України до покарання у виді трьох років обмеження волі, на підставі ч.5 ст. 74, п.3 ч.1 ст. 49 КК України звільнити від призначеного судом покарання, а також вирішити питання про стягнення із ОСОБА_8 в дохід держави витрат за проведення судових експертиз на суму 12 105,24 грн.

На апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 подав заперечення, в якому зазначає, що вирок суду є законним та обґрунтованим.

Вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 359 КК України, а відтак, суд першої інстанції об`єктивно виправдав його.

Просить відхилити апеляційну скаргу прокурора, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 грудня 2023 року - залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та виступ його захисника - адвоката ОСОБА_9 про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_8 були дотримані.

Частиною 2 статті 91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Кримінальний процесуальний закон (ст. 92 КПК України) покладає на сторону обвинувачення обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості представлених доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, і це знайшло своє відображення у вироку суду, на обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 359 КК України, сторона обвинувачення покликається на показання свідків, а також на письмові і речові докази.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_8 категорично заперечив пред`явлене йому обвинувачення у незаконному використанні спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, та своєї вини не визнав, ствердив, що ключовий свідок сторони обвинувачення ОСОБА_10 , який перебував на обліку у лікарів психіатра і нарколога, його оговорив, наголосивши на непослідовності показань останнього, які він неодноразово змінював.

Так, згідно ч.1 ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких, суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення.

На переконання колегії суддів, виходячи із змісту вищезазначених норм закону, суд першої інстанції, встановивши суперечливість показань окремих свідків і порушення вимог КПК України під час досудового розслідування, приймаючи до уваги висновки щодо застосування норм права, викладені у судових рішеннях апеляційної і касаційної інстанцій по даній справі, підставно визнав ряд поданих стороною обвинувачення доказів неналежними та недопустимими, мотивувавши це у вироку.

Так, легітимна мета слідчих (розшукових) дій досягається дотриманням встановленого порядку їх проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Згідно ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі, можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

На думку колегії суддів, місцевий суд, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні їх переконливості, а також принципу диспозитивності, зберігаючи неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши дані протоколу обшуку від 03 лютого 2016 року, в ході проведення якого, вийшовши за межі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2016 року, органом досудового розслідування, у службовому кабінеті №24 начальника СКР ОСОБА_12 Дрогобицького ВП ГУНП, були вилучені речі, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання, а також, встановивши відсутність повного відеозапису проведення обшуку, мотивовано визнав недопустимими протокол слідчої дії та виявлені під час такої спеціальний технічний пристрій у вигляді брелока від автомобільної сигналізації GENPLUSUSB MSDC DICK A1.00, поміщеного у незапакований пакет, зі з`ємною MісгоSD картою пам`яті «SanDisk», сер. 3197DGTKZ0WH, про яку не зазначено жодних відомостей у протоколі обшуку, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, підставною критичну оцінку суду аргументів сторони обвинувачення з цього приводу.

Також, на переконання колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, судом першої інстанції об`єктивно поставлено під сумнів достовірність такого доказу як висновок експертизи відео- звукозапису №4042/4043 від 23 вересня 2016 року, при цьому аналізуючи процесуальні дії та акти органу досудового розслідування, з огляду на відсутність відомостей щодо відібрання зразків голосу ОСОБА_15 та зважаючи на змістовну невідповідність розмов останнього фабулі пред`явленого обвинувачення.

Такими, що не становлять доказового значення, оскільки жодним чином не підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_15 судом першої інстанції визнано показання свідків - працівників поліції ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які лише заперечили свою причетність щодо видачі і використання виявленого під час обшуку у службовому приміщенні спеціального технічного пристрою, що є предметом інкримінованого кримінального правопорушення.

В свою чергу, показання працівників аптек ОСОБА_17 та ОСОБА_18 розцінено як такі, що свідчать лише про факт використання спеціального технічного засобу, а відтак, колегія суддів вважає, що місцевий суд підставно не взяв їх уваги.

Окрім цього, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недостовірності непослідовних та суперечливих показань свідка ОСОБА_10 (допитати якого, у ході даного судового розгляду не представилось можливим, оскільки такий помер), даючи оцінку їх змісту на різних етапах досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, що кардинально різняться як в деталях так і по суті. Зокрема, у своїх первинних поясненнях свідок вказує про причетність до використання спеціального пристрою у вигляді брелока від автомобільної сигналізації з вмонтованою відеокамерою та мікрофоном в приміщеннях аптек м. Дрогобича ОСОБА_19 , в подальшому, змінює показання, стверджуючи, про вчинення злочинних дій працівником правоохоронного органу - ОСОБА_14 , а під час одночасного допиту в судовому засіданні, ОСОБА_10 заявляє, що оговорив ОСОБА_14 , не змігши пояснити причини.

Крім цього, судом першої інстанції констатовано, що ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у розмірі більшому, ніж інкримінована кваліфікація, а саме, у придбанні спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив, що процесуально доводи прокурора нічим не підтверджуються та зазначив, що така обставина не доводилась перед судом, об`єктивно прийшовши до висновку, що обвинувачення в цій базовій частині не знайшло свого підтвердження, при цьому, обґрунтовано наголосивши, на відсутності і доказів твердження щодо телефонного дзвінка обвинуваченого ОСОБА_8 свідку ОСОБА_10 у вересні 2015 року, про який йдеться у обвинувальному акті.

Відтак, з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що в ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не було доведено вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом.

Таким чином, на переконання колегії суддів, місцевий суд, розглянувши кримінальне провадження, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, обґрунтовано визнав невинуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 359 КК України та виправдав останнього, у зв`язку з недостатністю доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Отже, колегія суддів вважає вирок суду законним і не вбачає підстав для його скасування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4