Справа № 473/61/24
Номер провадження1-кп/473/125/2024
ВИРОК

іменем України

"28" лютого 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження№0001145 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Нівра Борщивського району Тернопільської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, згідно ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" згідно Указу Президента України "Про ведення воєнного стану в Україні" № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Закону та діяв на час вчинення вказаних нижче діянь.

Так на початку жовтня 2023 року в денний час, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 дізнався про факт виїзду сусіда ОСОБА_6 із сім`єю за межі населеного пункту с.Новогригорівка Вознесенського району Миколаївської області в бік м.Вознесенська. Під час перебування на вулиці Садовій неподалік від місця мешкання ОСОБА_6 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_7 .

На початку жовтня 2023 року в денний час, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді майнової школи потерпілому та бажаючи їх настання, будучи усвідомленим, що на території України діє воєнний стан, користуючись тим, що на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке перебуває у приватній власності ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 , нікого немає та за його діями ніхто не слідкує, відкрив зачинені вхідні ворота та пройшов на територію подвір`я, після чого попрямував до приміщення господарського призначення (літньої кухні), двері якого перебували у незачиненому стані.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник до середини приміщення господарського призначення (літньої кухні), де з розташованого справа від входу дерев`яного столу-тумби таємно викрав бувший у використанні придатний за призначенням зварювальний апарат марки "Machtz MWM-255" вартістю 2516 грн.

Заволодівши в такий спосіб майном ОСОБА_6 , ОСОБА_5 покинув територію домоволодіння та у подальшому збув належний ОСОБА_6 зварювальний апарат марки "Machtz MWM-255" третій особі - ОСОБА_8 , отримавши від останнього грошові кошти в сумі 1000 грн., таким чином розпорядився таємно викраденим ним майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 2516 грн. Отримані від продажу викраденого майна грошові кошти ОСОБА_5 витратив на власні потреби.

21.10.2023 в денний час, більш точний час встановлено не було, у ОСОБА_5 , який перебував на вулиці Садовій неподалік від місця мешкання ОСОБА_6 , виник новий злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення майна ОСОБА_6

21.10.2023 в денний час, більш точний час встановлено не було, реалізуючи свій злочинний намір та корисливий мотив, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , будучи усвідомленим, що на території України діє воєнний стан, користуючись тим, що на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке перебуває у приватній власності ОСОБА_6 та розташоване по АДРЕСА_1 , нікого немає та за його діями ніхто не спостерігає, відкрив зачинені вхідні ворота та пройшов на територію подвір`я, після чого попрямував по приміщення господарського призначення (літньої кухні), двері якого перебували у незачиненому стані.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу проник через незачинені вхідні двері до середини приміщення господарського призначення (літньої кухні), де з розташованого справа від входу дерев`яного столу-тумби таємно викрав бувший у використанні алюмінієвий бідон вартістю 360 грн. Заволодівши в такий спосіб майном ОСОБА_6 , ОСОБА_5 покинув територію домоволодіння та у подальшому заніс належний ОСОБА_6 алюмінієвий бідон до домоволодіння по АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що в останньому ніхто не живе, де сховав його, таким чином розпорядився таємно викраденим ним майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 360 грн.

Під час судового розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування та викладеними в обвинувальному акті. На підставі ст.63 Конституції України обвинувачений ОСОБА_5 відмовився надавати покази. Зазначив, що викрадене майно добровільно повернув потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду не прибув, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, заяв та клопотань про відкладення слухання справи чи про поважні причини неприбуття до суду не подав. З огляду на положення ст.325 КПК України та врахувавши думку учасників процесу судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерплого, оскільки це не перешкоджає встановленню обставин провадження.

Прокурором було надано зберігальну розписку, про те, що викрадене майно було повернуто потерпілому обвинуваченим добровільно.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведено повністю, його дії суд кваліфікує за першим епізодом за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, та за наступним епізодом - за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено під час судового розгляду провадження, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого злочину та повне відшкодування спричиненої потерпілому майнової шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, - встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вину за пред`явленим обвинуваченням визнав, на момент вчинення правопорушень не мав не погашених судимостей, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи та стабільного джерела прибутків, проте майно потерпілому повернув добровільно,, згідно з досудовою доповіддю органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а також те, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_5 згідно ст.12 КК України належать до тяжких злочинів, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.75 КК України, як про те і просили всі учасники процесу в судових дебатах.

При цьому за кожним із епізодів обвинувачення, яке доведено за ч.4 ст.185 КК України, суд покарання обвинуваченій не призначає, оскільки відповідно до п.20 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - за окремими епізодами злочинної діяльності, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Хоча вчинені ОСОБА_5 правопорушення і є тяжкими, проте це не виключає застосування стосовно нього звільнення від відбування покарання з випробуванням навіть в умовах воєнного стану.

Так ч.1 ст.75 КК України передбачає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує, що згідно із Постановою ВС від 13 листопада 2018 року справа №401/2807/16-к провадження №51-2816км18 Верховний Суд зазначив, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Окрім того Верховний Суд звернув увагу при призначенні покарання на таке: «У ч.2 ст.65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення» (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 298/95/16-к (провадження № 51-2501 км 18))

Розмір шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 складає 2876 гривень, яку відшкодовано повністю на стадії слідства шляхом повернення потерпілому викраденого у нього майна. Цивільний позов потерпілим подано не було.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити згідно із положеннями ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, а саме: зварювальний апарат марки "Machtz MWM-255", алюмінієвий бідон, що передані під розписку потерпілому ОСОБА_6 , - залишити йому як власнику.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1