Справа № 752/3088/24
Провадження №: 1-кп/752/1511/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2024 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001049 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, громадянина України, капітан ЗСУ на посаді інженера об`єкту в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 09.09.2023 року приблизно о 09 год. 56 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Dodge Challenger» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись у першій (крайній правій) смузі проїзної частини вул. Васильківської у м. Києві, зі сторони проспекту Голосіївського в напрямку вул. Юлії Здановської, порушуючи п.1.5, 2.3(б) та 18.4 ПДР України, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 ПДР України, маючи об`єктивну змогу спостерігати як попереду перед нерегульованим пішохідним переходом зменшивши швидкість зупинились автомобілі марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_3 та «Renault» д.н.з. НОМЕР_4 , які надали дорогу пішоходу ОСОБА_7 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі та створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований біля будинку № 45 по вул. Васильківській в м. Києві, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався через проїзну частину вул.Васильківської в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу зліва направо, відносно напрямку автомобіля марки «Dodge Challenger» д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля марки «Dodge Challenger» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 вимогам п.п. 1.5, 2.3(б) та 18.4 ПДР України.

Порушення водієм ОСОБА_3 пунктів 1.5, 2.3(б) та 18.4 ПДР України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив, що дійсно 09.09.2023 року керував автомобілем марки «Dodge Challenger» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому, та рухався у крайній правій смузі проїзної частини вул. Васильківської у м. Києві в напрямку вул. Юлії Здановської. Показав, що порушив вимоги ПДР України, які вказані в акті, був неуважним та виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїзну частину, внаслідок чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Ступінь ушкоджень він також не оспорює. Після ДТП він одразу підбіг до потерпілого, дістав свою тактичну аптечку і разом з іншими військовими, які проїжджали поруч, надав першу медичну допомогу, зокрема, наклали турнікет, з метою зупинки кровотечі. В подальшому він постійно був поруч з потерпілим та його родиною, повністю оплатив всі медичні послуги, хірургічні втручання, пластини та інші медпрпарати, яких потребував потерпілий. Він і нині підтримує його під час реабілітації. У вчиненому щиро кається, висновки для себе зробив, таке ніколи не повториться, він не ухилявся від слідства, надавав всю допомогу. Просить все це врахувати, готовий нести відповідальність.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження, в тому числі потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до необережних тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, зокрема, щодо обставин та причин виникнення ДТП, викладених у обвинувальному акті, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, є військовослужбовцем ЗСУ, який з самого початку повномаштабної збройної агресії рф проти України 24.02.2022 року приймав участь у захисті та обороні міста Києва, нині виконує бойові задачі по прикриттю неба Києва та центрального регіону України, за місцем служби характеризується виключно позитивно, має міцні соціальні зв"язки, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті злочину, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, тому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що злочин ним вчинено вперше, його молодий вік, те, що він є військовослужбовцем ЗСУ, який приймав участь у захисті та обороні м. Києва, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв"язки, позицію сторони обвинувачення в судових дебатах щодо можливості застосування звільнення від відбування основного покарання з випробуванням та позицію потерпілого у судових дебатах, який просив не карати підсудного, ряд обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових проступків та злочинів.

Із врахування обставин виникнення ДТП, даних про особу обвинуваченого, зокрема, те, що останній є військовослужбовцем Збройних Сил України, який виконує бойові задачі по прикритю неба Києва та центрального регіону України, виконуючи обов"язки, в тому числі водія різних транспортних засобів в/ч НОМЕР_1 , і перебування в складі військової частини є єдиним джерелом його доходу, а також того, що останній позитивно характеризується за місцем служби як кваліфікований військовий, який чітко виконує всі накази, майстерно володіє довіреним йому озброєнням та військовою технікою, має високий рівень мотивації, здатний критично оцінювати свою діяльність, неодноразово отримував заохочення, думку потерпілого, який просив не карати підсудного, оскільки останній відшкодував всі збитки як матеріальні, так і моральні, наявність чотирьох обставин, що пом"якшують покарання, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Вказаний висновок суду в повній мірі узгоджується з метою покарання, визначеною в ст. 50 КК України.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України, арешт, накладений на автомобіль як речовий доказ - скасувати згідно ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_3 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, на підставі ч. 4 ст. 76 КК України здійснювати командиром військової частини, в якій ОСОБА_3 проходить військову службу.

Речові докази по справі:

автомобіль марки «Dodge Challenger» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , та знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспорту (м. Київ, вул. Хоткевича, 20 б) - повернути власнику ОСОБА_3 за належністю.

Стягнути із ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 2390,00 грн., 6013,00 грн., 2390,00 грн. на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2023 року, на автомобіль «Dodge Challenger» д.н.з. НОМЕР_2 - скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1