Справа № 626/671/24
Провадження № 1-кс/626/313/2024
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

08 липня 2024 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження за № 0000145 від 07.02.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Леб`яже, Зачепилівського району, Харківської області, українець, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 13.08.2023 близько 13:00 години, діючи з прямим умислом направленим на незаконну порубку дерев для власних цілей, за попередньою змовою з ОСОБА_7 прибули у лісопосадку, що знаходиться на території с.Леб`яже Красноградського району Харківської області та перебуває в обслуговуванні Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області. У подальшому ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що своїми діями спричинюють шкоду довкіллю, незаконно, всупереч ст. 66 Конституції України, яка зобов`язує кожного не заподіювати шкоду природі, порушуючи Порядок спеціального використання лісових ресурсів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761, за допомогою бензопил, умисно, самовільно, незаконно, не маючи спеціального дозволу - лісорубного квитка, зрізали до ступеня припинення росту Берест сироростучий із наступними діаметрами пнів: 30 см., 40 см., 30 см., 19 см., Клен сироростучий із наступними діаметрами пнів: 49 см., 29 см., 59 см., 19 см., 13 см., 12 см., Клен сухостійний із наступними діаметрами пнів: 52 см., 29 см.

Згідно розрахунку розміру завданих збитків виконаного філією «Зміївське лісове господарство» ДП «Ліси України» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заподіяли навколишньому природному середовищу істотну шкоду, у вигляді тяжких наслідків в розмірі 95 126 гривень 52 копійок, що арифметично підтверджується висновком експерта Харківського НДЕКЦ при МВС України № СЕ-19/121-23/22499-ЕК від 16.10.2023.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, незаконній порубці лісу, тобто незаконній порубці дерев у лісах, що спричинило істотну шкоду та спричинили тяжкі наслідки, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

26.12.2023 слідчим СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за погодженням з процесуальним керівником складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Для подальшого проведення слідчих дій за участю ОСОБА_4 , він викликався в порядку КПК України до слідчого відділення Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, але з невідомих причин в указаний день та час до слідчого відділення не прибув.

Для встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , органом досудового розслідування надавалися доручення оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України. Проведені оперативно-розшукові заходи не надали позитивних результатів та ОСОБА_4 встановлено не було. За місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 відсутній, іншого місця проживання він не має, його близьким родичам та знайомим про його місцезнаходження нічого не відомо.

10.02.2024 року слідчий у кримінальному провадженні винесено постанову про зупинення досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Отже не початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п .п. 1,3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України:

1.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, суворість покарання за кримінальні правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду. Крім цього, враховуючи воєнний стан в державі ОСОБА_4 та те, що Харківська область перебуває в зоні бойових дій і після вчинення злочину залишив своє місце проживання.

2.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і погрожуючи свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

3.п. 4 ч .1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для гр. ОСОБА_4 незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 4 ст. 246 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

Враховуючи наявність таких ризиків, є обґрунтована підозра, вважати, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою ОСОБА_4 зможе контактувати зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження, безпосередньо або через інших осіб, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а отже більш м`який запобіжний захід не може запобігти зазначеним вище ризикам.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного, який просив обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, пославшись на те, що він має на утриманні трьох малолітніх дітей, один з яких є особою з інвалідністю і як що він буде під вартою, то нікому буде забезпечувати їх, який теж просив обрати підзахисному міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, слідчий суддя приходить до наступного.

26.12.2023 слідчим СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за погодженням з процесуальним керівником складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

08.07.2024 о 10:00год. ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді від 12.02.2024р.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що на даний час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.246 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

При обранні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

1.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, суворість покарання за кримінальні правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду. Крім цього, враховуючи воєнний стан в державі ОСОБА_4 та те, що Харківська область перебуває в зоні бойових дій і після вчинення злочину залишив своє місце проживання.

2.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і погрожуючи свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

3.п. 4 ч .1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для гр. ОСОБА_4 незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Таким чином при вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 офіційно не працює, хоча підробляє по найму, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, у зв`язку з чим, знаходячись на свободі, є певні ризики, що остання зможе переховуватися від органів досудового розслідування, або суду, вплинути на свідків, або вчинити інший злочин, в зв`язку з чим з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, йому необхідно обрати міру запобіжного заходу.

При цьому відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

5. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В ході дослідження даних про особу підозрюваної встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягався; одружений, є баготодітним батьком та має на утриманні трьох малолітніх дітей: сини ОСОБА_9 , 2020 р.н. та ОСОБА_10 , 2017 р.н., а також доньку ОСОБА_11 2016 р.н., яка має інвалідність; має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце реєстрації та проживання, будь-яких негативних характеристик на підозрюваного, в матеріалах клопотання не мається.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Мамедова проти Росії» вказав, що, хоча, суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

У рішенні ЄСПЛ «В. проти Швейцарії» зазначено, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання» її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти («В. проти Швейцарії» (W v Switzerland), 14379/88, 26.01.1993). В своєму рішенні у справі «Адамяк проти Польщі» (Adamiak v Poland), 20758/03, 19.12.2006) Суд нагадує, що в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Окрім того, згідно сталої судової практики, слідчий суддя, суд при розгляді клопотання та вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (п.9 ч.1 ст.178 КПК). Відповідні дані підлягають обов`язковому врахуванню при вирішенні поданого клопотання, оскільки впливають на достовірність підстав (ризиків) для застосування того чи іншого виду запобіжного заходу.

Також слідчий суддя(суд), суд повинен ураховувати, що тримання під вартою має застосовуватися тільки у виняткових випадках, як винятковий захід, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28.1098 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Реалізуючи положення ч.5 ст.199 КПК, слідчий судця, а також суд відповідно до ч.3 ст.331 КПК мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Прокопенко проти України», від 5.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»). Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п.1 ст.5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Крім того, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням положень ч.4 ст.194 КПК України, даних про особу підозрюваного, приходить до висновку про можливість застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюв.

Таким чином слідчий суддя вважає за можливо обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

При цьому в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 фактично за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим домашній арешт обертається саме за місцем його фактичного мешкання.

Крім того, щоб не обмежувати вільне пересування підозрюваного цілодобово, оскільки останній намагається працевлаштуватися для можливості підтримувати свою життєдіяльність та забезпечувати членів своєї сім`ї(дружини та трьох малолітніх дітей), а також з урахуванням дії воєнного стану на території України, слідчий суддя вважає на можливе обрати домашній арешт у певний період доби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000145 від 07.02.2024 року - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- в період з 22:00 год. по 06:00 год. знаходитись на території домоволодіння в якому він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом строку дії даної ухвали.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_4 ухвали суду покласти на Красноградський РВП ГУНП в Харківській області.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців з дня її винесення, тобто діє до 08 вересня 2024 року.

Підозрюваного ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду, негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Після проголошення даної ухвали, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язаний невідкладно (в межах робочого часу) з`явитися до відповідальної особи органів внутрішніх справ для постановлення на облік.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1