Справа № 346/2620/24
Провадження № 1-кс/346/502/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , слідчої: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, клопотання старшого слідчого слідчого відділення Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; судимостей не має; середня неповна освіта; офіційно не працевлаштований; депутатом не являється; неодружений; на утриманні малолітній син; середній щомісячний дохід: 9000 гривень; починаючи з 2021 року, щорічно, притягається до адміністративної відповідальності за різні адміністративні правопорушення), який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.05.2024 року за № 0000385, в якому

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , слідча: ОСОБА_4 , з боку захисту підозрюваний: ОСОБА_5 та його захисник: адвокат ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Cлідча, за погодженням із прокурором, подала до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Тож суд вирішував це питання на підставі клопотання сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення.

Зібрані на досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України. Наявними є ризики того, що:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (про що свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його виним);

- підозрюваний може незаконно впливати на свідків;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (зокрема не зявлятися на виклики, посилаючись на ніби-то форс мажорні чи поважні обставини);

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому тільки тримання підозрюваного під вартою може убезпечити від настання вказаних ризиків. І вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню зазначеним ризикам.

Позиція сторони захисту.

Підозрюваний свою вину у вчиненому визнав, жаліє про скоєне. Його захисник просив застосувати до ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт, оскільки підозрюваний надає покази та активно сприяє розкриттю злочину. Також зазначає, що прямих свідків події немає. У ОСОБА_5 є постійне місце проживання, цивільна дружина та дитина. У разі обрання судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає, що застава у мінімальному розмірі буде достатньою.

Оцінка суду щодо можливості обмеження свободи підозрюваного.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І суд одразі відзначає, що при розгляді клопотань сторони обвинувачення щодо застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя здійснює контроль за дотриманням права будь-якої людини на свободу пересування.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 29 Конституції України).

Отже, право людини на свободу пересування не є абсолютним і може бути обмеженим, але тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також слідчий суддя враховує, що за положеннями частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: b) законний арешт для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт, здійснений з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому суд враховує і практику застосування цієї норми права Європейським судом з прав людини, зокрема висновок цього суду з рішення у справі «Ассанідзе проти Грузії» (Assanidze v. Georgia), заява № 71503/01, п. 171, ECHR 2004-II) за яким Суд повторив, що слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм.

Тому слідчий суддя застосовує положення КПК України, напряму.

Отже, положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. І відповідно до частини 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому згідно з частиною 4 статті 176 КПК України, запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором, або за клопотанням прокурора.

А отже, з метою досягнення дієвості кримінального провадження заходи його забезпечення (в тому числі й тримання підозрюваного під вартою) можуть бути застосованими й під час досудового розслідування.

Проте суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): 1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; 3) незаконно впливати на свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому частина 2 статті 177 КПК України вказує на те, що підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

А в силу положень частини 1 та 3 статті 184 КПК України, саме прокурор повинен довести і наявність обгрунтованої підозри, і наявність зазначених ризиків.

З огляду на зміст повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 17 травня 2024 року, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 15.05.2024 року близько 23:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи по АДРЕСА_1 побачив ОСОБА_7 , з яким на передодні мав конфлікт на особистому ґрунті, після чого у нього виник умисел спрямований на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення шкоди здоров?ю ОСОБА_7 , шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючі їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів ногою в область тулуба, від яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_5 не припиняючи свої злочинні дії, умисно наніс ще декілька ударів кулаками рук та ногами по тулубу та голові потерпілого. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 покинув місце скоєння кримінального правопорушення. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 через деякий час помер на місці (а.с. 16-18).

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний у судовому засіданні заявив про те, що свою вину визнає повністю, і що вказані обставини вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення він не оспорює і погоджується із ними.

Разом з цим слідчий суддя відзначає, що на підтвердження вказаних обставин, слідчий та прокурор надали докази, які їх підтверджують: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.6); рапорт працівника поліції від 16.05.2024 року (а.с.7); протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 10-12); повідомлення про підозру у виненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , в якому зазначені обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с. 16-18); протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 , за яким він визнав свою вину та щиро розкаюється (а.с. 19-20); протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_5 , в якому він зазначив обставини вчинення злочину (а.с. 21-24); протоколом огляду місця події (а.с. 25-27); Лікарським свідоцтвом про смерть № 82 (а.с. 28-29); протоколом огляду місця події (а.с.30-31); протоколом допиту свдіока ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , (а.с. 32-33,34-38,39-43) постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання (а.с.44-45), паспортом ОСОБА_5 (а.с. 46), характеристикою щодо ОСОБА_5 (а.с. 47), витягом № 279 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 48) довідкою № 528 з КНП «Коломийської ЦРЛ» КМР (а.с. 50), вимогою стосовно ОСОБА_5 (а.с. 51), відомостями з АРМОР стосовно ОСОБА_5 (а.с. 52-53), постановою про вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 54), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану (а.с. 55); повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 56).

Слідчий суддя також відзначає, що положення частини 2 статті 121 КК України, передбачають, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є окремим і самостійним складом злочину. Як наслідок, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого саме частиною 2 статті 121 КК України.

Слідчий суддя також згоден із тим, що прокурор довів наявність ризиків:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний дійсно може переховуватись, зважаючи на: тяжкість покарання яке йому загрожує (позбавлення волі на строк від 7 до 10 років), якщо його вина буде доведена у встановленому законом порядку. На користь цього ризику свідчить і те, що підозрюваний на викликав швидкої, не заявив у поліцію, після події, і на наступний день пішов собі на роботу;

- підозрюваний може незаконно впливати на свідків (оскільки йому відомі їх місце проживання).

І оскільки досудове розслідування наразі триває, вказані ризики є реальними.

Проте слідчий суддя не згоден із тим, що прокурор довів наявність інших заявлених ним ризиків, зокрема ризики того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являтись на виклики, посилаючись на ніби-то форс мажорні чи поважні обставини, або симулюючи ту чи іншу хворобу та вчинити інше кримінальне правопорушення - оскільки усі вказані прокурором ризики, як такі що можуть настати, не доводяться жодною достатньою підставою через докази, а є лише словами прокурора. Натомість частина 2 статті 194 КПК України вимагає від прокурора довести вказані ним ризики.

Отже слідчий суддя погоджується із тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та наявність двох вказаних ним ризиків, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема ризики того, що: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків.

Проте слідчий суддя відзначає, що за положеннями частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Однак зважаючи на викладені вище обставини, що підтверджуються доказами (з урахуванням тих, чому слідчий суддя вважає наявним ризик переховування підозрюваного від суду та органів досудового розслідування та можливого впливу на свідків) слідчий суддя погоджується із тим, що сама суть всіх інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема: особисте зобов`язання (стаття 179 КПК України), особиста порука (стаття 180 КПК України), домашній арешт (стаття 181 КПК України), з урахуванням частини 3 статті 196 КПК України не зможуть запобігти доведеним прокурором ризикам, зважаючи на ризики, які довів прокурор, кількість та небезпечність предметів злочинної діяльності підозрюваного та кількість епізодів такої діяльності, у вчиненні якої він підозрюється, незважажючи на визнання ним вини. До того ж, суд не побачив дійсної щирості у визнанні ним своєї вини та правильної оцінки свого вчинку.

При цьому суд враховує, що: докази про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України є вагомими; йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 10 років; підозрюваному 22 повних років; зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; судимостей не має; середня неповна освіта; офіційно не працевлаштований; депутатом не являється; на утриманні малолітній син; середній щомісячний дохід: 9000 гривень; починаючи з 2021 року, щорічно, притягається до адміністративної відповідальності за різні адміністративні правопорушення, хоча судимостей не має; раніше запобіжні заходи не застосовувались; відомості про те, що він підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, у слідчого судді відсутні.

Слідчий суддя також враховує, що за положеннями частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. А підозрюваний обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (від 7 до 10 років).

А тому слідчий суддя вважає, що підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даному етапі слідства, дійсно відсутні.

І як наслідок, слідчий суддя погоджується із тим, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Оцінка суду щодо застави.

Відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя чи суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язані визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Разом з цим слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тож з огляду на це, і з урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив смерть особи, та зважаючи на його поведінку після події, слідчий суддя вважає, що за таких обставин не слід визначати розмір застави.

Отже, керуючись статтями 2,7-29, 30-33, 36, 37, 42, 45-47, 55-57, 73, 75-83, 84-117, 131-132, 133-146, 176-206, 276-279, 291-293, 314-372, 376, 392-395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , на 60 днів, без визначення застави задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 15 липня 2024 року, без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала має строк дії з 17 травня 2024 року по 15 липня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 22 травня 2024 року о 17 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1