Справа № 459/562/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1053/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000034 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 14.09.2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, з середньо - технічною освітою, непрацюючого, раніше судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 164, ч.2 ст. 389 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 14.09.2023, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 164, ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання:

-за ч.2 ст. 164 КК України у виді арешту строком на 3 місяці,

-за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешт строком на 4 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді арешту строком 5 місяців.

Відповідно до ст. 71 призначено покарання за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де одному дню арешту відповідає 8 годин громадських робіт, частково приєднано покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 25.10.2021 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком 5 місяців 4 дні.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вирок вважаю незаконним та необгрунтованим.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що жодного умислу щодо злісного ухилення від сплати аліментів він не мав. Аліменти не платив з об`єктивних причин, що не залежали від нього, оскільки отримав важку травму руки, у зв`язку із чим тривалий час позбавлений можливості працювати, а відповідно і платити аліменти. У травні 2023 року він переніс оперативне втручання. До сьогоднішнього дня знаходиться на лікуванні у Червоноградській міській лікарні. У зв`язку із травмою руки не мав можливості відпрацювати громадські роботи. Станом на день подачі апеляційної скарги у нього залишилося невідпрацьованих 40 год. громадських робіт із 80 годин.

Зазначені факти суд першої інстанції не врахував при розгляді справи та протиправно визнав його винуватим. Отже суд допустив неповне з`ясування всіх обставин справи, а висновки які зроблені судом не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування вироку. Вважає, що саме на стороні обвинувачення лежить обов`язок доведення як вини особи, так і підстав для звільнення від відповідальності, у зв`язку з чим справу необхідно направити на новий судовий розгляд.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області №459/2216/18 від 25.10.2018, що набрало законної сили, зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_9 , на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 25.10.2021, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, вказане покарання не відбув, та знаючи про необхідність сплати аліментів, будучи належним чином ознайомлений із даним судовим рішенням про стягнення з нього аліментів, ігноруючи дане судове рішення та ухиляючись від його виконання, порушуючи ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, діючи умисно, злісно ухилився від свого батьківського обов`язку щодо утримання доньки ОСОБА_10 не сплачував коштів встановлених рішенням суду на її утримання без вагомих на це причин, а утвореного боргу по аліментах не погашав, на повідомлення державного виконавця про необхідність сплати аліментів не реагував. ОСОБА_7 будучи фізично здоровим, без поважних причин офіційно не працював, заходів щодо свого працевлаштування на постійну чи тимчасову роботу не вживав, з приводу постановки на облік до місцевого центру зайнятості не звертався. Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів за період часу з 01.11.2021 по 15.03.2022 не здійснив жодних проплат, що спричинило заборгованість зі сплати аліментів в користь ОСОБА_9 на утримання доньки Кароліни, за вказаний період - 8 967 гривень 65 копійок, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідного платежу. При цьому, загальна сума заборгованості станом на 15.03.2022 становить 75 981 гривні 68 копійки.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, зокрема 25.10.2021 Червоноградським міським судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя. Так, ОСОБА_7 допустив систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, зокрема 14.12.2021 Червоноградським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Львівської області. На підставі розпорядження Червоноградського міського суду Львівської області № 459/207/21 від 25.10.2021 про виконання вироку, що набрав законної сили, ОСОБА_7 постановлено на облік, як засудженого покарання у виді громадських робіт. 01.06.2022 у ОСОБА_7 відібрано підписку, згідно якої останнього повідомлено, що він засуджений до покарання у виді громадських робіт на 80 годин та ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також ОСОБА_7 попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Окрім того, ОСОБА_7 ознайомлено зі змістом ст. 40 кримінально - виконавчого кодексу України. В подальшому, ОСОБА_7 , на підставі наказу №137 від 14.06.2022 по КП «Комунальник», прийнятий для відбування громадських робіт на підприємство, де під особистий підпис ознайомлений із графіком відбування громадських робіт на червень та 15 червня 2022 року повинен був приступити до виконання громадських робіт по благоустрою міста. Однак з 15 червня 2022 по 30 червня 2022 ОСОБА_7 на відпрацювання громадських робіт не прибув жодного разу без поважних причин, не відпрацювавши за червень 2022 жодної години громадських робіт із 48 годин згідно графіку виходу на роботу, чим порушив умови відбування громадських робіт, встановлені ч.1 ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України та таким чином умисно та свідомо допустив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, що згідно ч. 3 ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт. На даний час ОСОБА_7 не відбув жодної години громадських робіт з встановлених 80 годин.

Обвинуваченому ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлено про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибув з невідомих причин, клопотання про відкладення не подавав.

Стосовно ОСОБА_7 22.04.2024 року Львівським апеляційним судом винесено ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_7 в суд для участі в судовому засіданні 04.04.2024 року.

Згідно повідомлення заступника керівника Червоноградської окружної прокуратури вбачається, що у відповідності до рапорту ДІМ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 за місцем його проживання не було можливості застати, оскільки такий там не появляється, про що є підтвердження сусідів обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 про відмову в задоволені апеляційних вимог та залишенні без змін вироку суду першої інстанції вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчинених обвинуваченим злочинів.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду злочинів відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку та є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 та зазначив, що останній обґрунтовано обвинувачується в злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненому особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, а також обґрунтовано обвинувачується в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч.2,3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Зазначені вище вимоги судом першої інстанції були враховані та дотримано принципів призначення покарання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_7 обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення з врахуванням того, що він повністю визнав вину у скоєному.

При цьому судом першої інстанції було з`ясовано, що обвинувачений перебував у шлюбі з ОСОБА_9 і від цього шлюбу у них народилася донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області №459/2216/18 від 25.10.2018, яке набрало законної сили, зобов`язано до сплати аліментів на користь ОСОБА_9 , на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 25.10.2021, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, вказане покарання не відбув, та знаючи про необхідність сплати аліментів, проплати не вчиняв. Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів за період часу з 01.11.2021 по 15.03.2022 не здійснив жодних проплат, що спричинило заборгованість зі сплати аліментів в користь ОСОБА_9 на утримання доньки Кароліни, за вказаний період - 8 967 грн 65 коп, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідного платежу. При цьому, загальна сума заборгованості станом на 15.03.2022 становила 75 981 гривні 68 копійки.

У суді першої інстанції з показів потерпілої ОСОБА_9 було з`ясовано, що обвинувачений з дитиною не спілкується, ніякого бажання до спілкування не виявляє. Крім цього, потерпіла зауважила, що не бажає, щоб дитина спілкувалась із обвинуваченим у зв`язку з тим, що останній вживає наркотичні засоби.

Крім того судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 допустив систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання.

На підставі розпорядження Червоноградського міського суду Львівської області № 459/207/21 від 25.10.2021 про виконання вироку, що набрав законної сили, ОСОБА_7 постановлено на облік, як засудженого до покарання у виді громадських робіт. 01.06.2022 у ОСОБА_7 відібрано підписку, згідно якої останнього повідомлено, що він засуджений до покарання у виді громадських робіт на 80 годин та ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також ОСОБА_7 попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Крім того матеріалами справи підтверджено фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 злочинів зокрема:

- даними, які містяться у листі КП «ЦМЛ ЧМР» №814 від 14.02.2022, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 01.11.2021 по даний час за наданням медичної допомоги в їхню установу не звертався;

- інформацією про кількість відпрацьованих годин громадських робіт (лист №2616/01 від 01.07.2022) ОСОБА_7 , згідно з якою кількість годин невключених до строку відбування покарання 48 год., через неявку останнього;

- табелем виходу на роботу засудженого до громадських робіт в червні 2022, відповідно до якого ОСОБА_7 у КП «Червонограджитлокомунсервіс» не відпрацював жодної години;

- листом КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда» №670 від 17.08.2022, яким повідомлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 01.06.2022 по 17.08.2022 за медичною допомогою в КП «ЦПМСД» не звертався, а згідно даних медичної системи вказаний громадянин звертався в КП «Червоноградська ЦМЛ» 14.08.2022;

- листом КП «ЦМЛ ЧМР» №3080 від 18.08.2022, яким повідомлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.08.2022 по 16.08.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з діагнозом: забій м`яких тканин голови, алкогольне сп`яніння;

- довідкою №36/20/4495 від 14.09.2023, виданою Червоноградським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, відповідно до якої ОСОБА_7 відпрацював 20 годин громадських робіт;

- відповіддю за № 2900 від 13.09.2023 з КП «Центральної міської лікарні Червоноградської міської ради» про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на амбулаторному лікуванні в поліклініці з 02.06.2023 по 16.06.2023; бБільше в їх медичний заклад він за медичною допомогою не звертався; надати достовірну інформацію щодо протипоказань до фізичного навантаження у гр. ОСОБА_7 не можуть (а.с.166 т.2).

Відтак колегія суддів з`ясувала, що ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 не були надані належні медичні документи про те, що обвинувачений через травму руку не мав можливості відпрацьовувати громадські роботи. З врахуванням зазначеного на думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання й меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Апеляційні вимоги обвинуваченого не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції та не спростовують правильність прийнятого по справі рішення судом першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 14.09.2023 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 164, ч.2 ст. 389 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: