Справа № 169/312/24
Провадження № 1-кп/169/40/24
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мокрець Ковельського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює вчителем у Мокрецькій гімназії Турійської селищної ради Ковельського району Волинської області, має вищу освіту, одружений, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 06 жовтня 2023 року під час сільськогосподарських робіт на городі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов корпус гранати, в якому знаходилася вибухова речовина тринітротолуен (тротил), що належить до заряду вибухової речовини, чим придбав вказану вибухову речовину та заряд вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

Після цього ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, діючи умисно, переніс зазначену вибухову речовину та заряд вибухової речовини на територію свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції о 00 годин 20 хвилин 07 жовтня 2023 року, чим порушив вимоги Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і показав, що 06 жовтня 2023 року під час сільськогосподарських робіт на городі за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 знайшов корпус гранати та заніс його до себе на подвір`я. 07 жовтня 2023 року під час огляду місця події поліцейські вилучили корпус гранати. Просив суворо не карати.

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися в придбанні та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасники судового провадження не заявляли.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи із мети кримінального покарання й принципів справедливості, законності, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу винного, який є здоровою працездатною особою, працює вчителем у Мокрецькій гімназії Турійської селищної ради Ковельського району Волинської області, одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З урахуванням наведеного вище та виходячи із необхідності та достатності покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини першої статті 263 Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Водночас, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також інші наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе і без відбування покарання, а тому на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільняє обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та з покладенням на нього передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України обов`язків.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на підставі положень статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речовий доказ: корпус предмету, що зовні схожий на гранату, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Головного управління Національної поліції у Волинській області за адресою: вулиця Винниченка, 11, місто Луцьк, Волинська область, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий