Номер провадження: 11-кп/813/820/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5,

прокурора: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційнускаргу прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2023 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, військовослужбовця - сапер- АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК Україниу кримінальному провадженні № 0000613 від 11.09.2023року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені наступні обов`язки,: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини НОМЕР_1 на період військової служби, а у разі звільнення з військової служби до органу пробації; повідомляти командира військової частини НОМЕР_1 про зміну місця проживання на період військової служби, а у разі звільнення з військової служби повідомляти орган пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , визнаний винуватим у тому, що він, не пізніше 10.09.2023 року, у невстановленому місці, діючи з прямим умислом, з мотивів незаконного носіння бойових припасів та вибухових речовин, придбав, шляхом знахідки один відрізок детонуючого шнура ДШВ, довжиною 4858 мм., запал УЗРГМ-2, саморобну запалювальну трубку, три відрізки вогнепровідного шнура ОШП, довжиною 9850 мм., 8715 мм. та 6070 мм., протипіхотну осколкову міну МОН-50, два корпуси ручних осколкових гранат М67 та два запали М213, сім тротилових шашок типу 400, загальною масою 2785, три тротилові шашки типу 200, загальною масою 590 грам, одну тротилову шашку типу 75, масою 76 грам, три корпуси ручної осколкової гранати GHO-1 іноземного виробництва, три корпуси ручної осколкової гранати РГН, корпус ручної осколкової гранати Ф-1, корпус ручної осколкової гранати m/50 іноземного виробництва, запал УДЗ, запал УЗРГМ-2 та запал AF-11, які став незаконно носити в багажнику автомобіля «Volkswagen Passat», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Після чого, 10.09.2023 року, приблизно о 19 год. за адресою: АДРЕСА_3 , співробітниками поліції було проведено огляд автомобіля «Volkswagen Passat», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в багажнику якого було виявлено та вилучено один відрізок детоную чого шнура ДШВ, довжиною 4858 мм., запал УЗРГМ-2, саморобну запалювальну трубку, три відрізки вогнепровідного шнура ОШП, довжиною 9850 мм., 8715 мм. та 6070 мм., протипіхотну осколкову міну МОН-50, два корпуси ручних осколкових гранат М67 та два запали М213, сім тротилових шашок типу 400, загальною масою 2785, три тротилові шашки типу 200, загальною масою 590 грам, одну тротилову шашку типу 75, масою 76 грам, три корпуси ручної осколкової гранати GHO-1 іноземного виробництва, три корпуси ручної осколкової гранати РГН, корпус ручної осколкової гранати Ф-1, корпус ручної осколкової гранати m/50 іноземного виробництва, запал УЗД, запал УЗРГМ-2 та запал AF-11, які ОСОБА_8 незаконно носив без передбаченого законом дозволу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважає вирок місцевого суду таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через надмірну м`якість, мотивуючи апеляційну скаргу наступним:

- суд, при призначенні покарання, не прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого та не врахував те, що ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав значну кількість одиниць різного виду бойових припасів та комплектуючих частин до них, судом неналежно наведено мотиви прийнятого рішення;

- призначаючи покарання, суд не врахував що кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами носять підвищений суспільно-небезпечний характер, оскільки сприяють криміногенній ситуації та створюють умови для вчинення інших, більш тяжких злочинів.

Посилаючись на вказані доводи, прокурор просить вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думкуобвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за погодженням зі сторонами судового розгляду, суд першої інстанції визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння та придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій за ч.1 ст. 263 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не оспорюються прокурором, отже не перевіряються під час апеляційного розгляду.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, зазначив, що враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення - згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік - 35 років та соціальне положення - одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі та вважав можливим звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд 1-ої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що він є добровольцем ЗСУ.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з числа передбачених ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, захищає державу від збройної агресії рф, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Апеляційний суд вважає безпідставним довід прокурора ОСОБА_6 про призначення ОСОБА_8 надто м`якого покарання, з огляду на те, що при призначенні покарання, суд 1-ої інстанції врахував усі доводи, на які посилається у апеляційній скарзі прокурор.

При цьому, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробувальним строком, суд 1-ої інстанції виходив з того, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є добровольцем ЗСУ та мав на меті використовувати вибухові речовини та вибухові пристрої на полі бою, що вказує на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, аналізуючи доводи прокурора про те, що призначаючи покарання, суд не врахував, що кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами носять підвищений суспільно-небезпечний характер, оскільки сприяють криміногенній ситуації та створюють умови для вчинення інших, більш тяжких злочинів, апеляційний суд у даному конкретному провадженні визнає їх необґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та прокурором не доведено, що обвинувачений мав намір використовувати боєприпаси для вчинення інших, більш тяжких злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого будуть досягнуті призначенням йому покарання без реального позбавлення волі.

Позиція апеляційного суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 повністю визнав вину, щиро розкаявся, є раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, захищає державу.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного основного покарання ОСОБА_8 такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, оскільки покарання призначене із урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого, а також наслідків злочину та суд 1-ої інстанції належним чином мотивував у вироку призначення покарання ОСОБА_8 .

Отже, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції призначив обвинуваченому покарання, відповідно до правил, визначених положеннями ст. 65 КК України, тому апеляційний суд вважає, що підстав для скасування вироку - немає.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання є безпідставними, а підстави для скасування або зміни вироку - відсутні.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2023 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК Україниу кримінальному провадженні № 0000613 від 11.09.2023 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4