ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4307/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1323/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне заволодіння транспортним засобом
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ,-

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалоюу задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів тобто до 22 червня 2024 року.

При прийнятті зазначеного рішення суд першої інстанції вважав, що підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість кримінальних правопорушень в яких він обвинувачується, можливість переховуватися від суду, також було враховано те, що ОСОБА_6 переховувався від суду, перебував у розшуку, у зв`язку з чим також існують ризики перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_6 встановленню об`єктивної істині по кримінальному провадженню.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт або особисте зобов`язання.

В обґрунтування посилається на те, що ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні і вважає їх доведеними. Відсутні докази, які б підтверджували наявність вказаних прокурором ризиків.

Вказує на те, що посилання прокурора про те, що він може впливати на свідка є безпідставне, оскільки свідок перебуває за кордоном.

Крім цього, обвинувачений посилався на те, що знаходиться під вартою третій рік, за цей час стан його здоров`я значно погіршився.

Просить врахувати, що він має постійне місце проживання, має двох малолітніх дітей, має захворювання та за час перебування під вартою стан здоров`я погіршився.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений положеннями ст. 199 КПК України.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, судом було належно досліджено дані про особу обвинуваченого та констатовано існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Крім того суд констатував відсутність обставин, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

Врахував суд і тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які відносяться в тому числі до тяжких кримінальних правопорушень, зокрема за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Відтак, висновок суду про доведеність існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою є неможливим.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Апеляційні доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлені судом ризики, такий запобіжний захід не буде ефективним.

Належних відомостей про неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, сторона захисту не надала.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: