НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2137/20
Провадження № 1-кп/0182/581/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого -судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538 від 18.02.2020 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, особою з інвалідністю та депутатом не являється, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

26.03.2009 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст. 70, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України від відбуття покрання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

25.08.2010 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 187 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 20.11.2013 року по відбуттю строку покарання,

11.06.2019 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, п.1 ч.1 ст. 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 18.02.2020 приблизно о 22:15 годин, проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , зазирнув через паркан вищевказаного будинку і побачив, що у дворі нікого немає. У зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з території вищевказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_3 перебуваючи в тому самому місці та в той самий час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_2 , де вийняв скло з вікна будівлі літньої кухні і таким чином проник до приміщення літньої кухні, розташованої на території вище вказаного домоволодіння. Звідки таємно умисно із корисливих мотивів, повторно намагався викрасти алюмінієву драбину висотою 180 см., лопату штикову з нержавіючої сталі з дерев`яним держаком, 12 штук нових тремпелів (плечики) з нержавіючої сталі, вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №102 від 20.03.2020 року становить 1515,90 грн., 184,61 грн. та 101,64 грн. відповідно, а також інше майно, а саме: дві ножівки по дереву та совок з нержавіючої сталі, які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_6 не представляють.

Внаслідок чого намагався спричинити потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1802,15 гривень, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину працівниками поліції.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням в інше приміщення.

Потерпіла ОСОБА_8 яка є особою літнього віку, будучи повідомленою належним чином про час, дату та місце проведення судового розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явилась. Цивільний позов потерпілою не заявлений. Покладалася на розсуд суду під час призначення покарання обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_3 не визнав своє провини в інкримінованому злочині, хоча і не заперечував факт свого затримання на території домоволодіння потерпілої, однак повідомив, що ніби то просто переховувався там від переслідування бандитів і не мав наміру нічого викрадати у потерпілої. Просив виправдати його за можливості і відпустити.

Захисник ОСОБА_5 вважала, що зізнавальні покази, надані ОСОБА_3 під час слідчого експерименту на досудовому розслідуванні, суд не повинен приймати до уваги, оскільки вони надані обвинуваченим взамін на обіцянку слідчого ОСОБА_10 щодо не обрання стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До того ж, на думку захисника жоден свідок не бачив, звідки виводили обвинуваченого під час затримання., тому їх висновки щодо намагання вчинити крадіжку нічим не доведені. Тому просила виправдати обвинуваченого ОСОБА_3 .

Однак, допитані судом свідки і дослідженні безпосередньо в судовому засіданні письмові докази вказують на те, що ОСОБА_3 вчинив інкримінований злочин.

Так, свідок ОСОБА_11 повідомив, що він знайомий з ОСОБА_3 , як колишнім сусідом і жодного разу не мав з нім конфліктів. Точної дати він не пам`ятає, приблизно о 22-23 годині йому в двері подзвонив сусід і повідомив, що пограбували тьотю ОСОБА_21 , тому просив викликати поліцію. Коли приїхали співробітники поліції, то з двору потерпілої вивели саме обвинуваченого, якого він знає, тому не помиляється, що це був він. Біля двору лежали металеві вироби. А саме: надплічники, драбина металева, лопати, тази. При цьому ОСОБА_3 був неадекватний і весь час питав : « Т . ОСОБА_20, ну як Вам жити в моєму будинку?» Гадає, що таке запитання обвинувачений ставив тому, що він з дружиною придбали у його родичів пів будинку, де і проживають. Металеві вироби, які лежали біля двору потерпілої помітив саме сусід ОСОБА_15 , який позвав його і попросив викликати поліцію, але він особисто не бажає приходити до суду. Йому відомо, що того вечора потерпіла спала і нічого не чула, а розбудила її лише поліція, коли приїхала.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що бачила, як обвинуваченого виводили співробітники поліції з двору, але вона одразу його не впізнала, бо бачила, ще дитиною. Сусід на ім`я ОСОБА_15 з будинку АДРЕСА_3 покликав її сина і повідомив: «подивися у т. ОСОБА_21 щось відбувається.» Коли на вулицю вийшла вона, то побачила, що біля хвіртки стояли лопати, інший інвентар і металеві вироби і вони збагнули, що відбувається крадіжка. В будинку потерпілої видно було, що працював телевізор. За сараєм на території домоволодіння потерпілої було чутно якийсь шурхіт. Потерпіла двері не відчиняла, тому вони викликали поліцію. А коли приїхала поліція, то з території домоволодіння потерпілої вивели ОСОБА_3 .

ОСОБА_17 , який здійснював досудове розслідування зазначеного кримінального провадження суду повідомив, що слідчий експеримент з участю ОСОБА_3 декілька разів відкладали, оскільки не було потерпілої вдома. Але ОСОБА_3 добровільно погодився розповісти про обставини вчиненого злочину на місці і показав і розповів самостійно. При цьому тиску на нього здійснено не було. А запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно нього був взагалі недоцільним, тому і не обирався. Крім того, йому були роз`яснені права відповідно до протоколу, він навіть не просив залучати захисника, бо визнавав усі обставини і не оспорював.

Свідок ОСОБА_18 , який працював інспектором ППС повідомив, що приблизно о 22 год. разом з напарником ОСОБА_19 отримав виклик на АДРЕСА_2 про те, що на території домоволодіння перебуває стороння невідома особа. Господиня - літня жінка, зустрічала їх біля двору вже і дозволила, щоб він увійшов на територію двора. Обвинувачений переховувався за приміщення літньої кухні. При цьому для викрадення, напевно, був приготовлений садовий інвентар з металу. Затриманий назвався ОСОБА_3 , документів у нього не було.

За клопотанням прокурора і за згодою сторін кримінального провадження судом досліджені письмові докази, законність і допустимість яких сторони кримінального провадження, зокрема сторона захисту також не оспорюють. Так провина обвинуваченого доведена наступними доказами:

- протоколом огляду від 19.02.2020 року, згідно якого оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де в приміщенні літньої кухні виявлено відсутність одного скла у вікні. Під час огляду було виявлено та вилучено: біля входу до домоволодіння на бетоні виявлено савок з нержавіючої сталі; дванадцять тремпелів; лопату з нержавіючої сталі з дерев`яним держаком; дві ножівки по дереву, на території домоволодіння з лівої сторони від входу виявлено алюмінієву драбину (а.п.13-16 з фото таблицею).

- висновком судово-товарознавчої експертизи №102 від 20.03.2020 року, згідно якої ринкова вартість алюмінієвої драбини висотою 180 см., придбаної в 2019 році на момент вчинення злочину, а саме станом на 18.02.2020 року, складає 1515,90 грн. Ринкова вартість лопати штикової з нержавіючої сталі з дерев`яним держаком, придбаної в 2019 році на момент вчинення злочину, а саме станом на 18.02.2020 року, складає 184,61 грн. Ринкова вартість 12 штук нових трепелів з нержавіючої сталі, на момент вчинення злочину, а саме станом на 18.02.2020 року, складає 101,64 грн. (а.п.22-27).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.04.2020 року, під час якого ОСОБА_3 повідомив, що 18.02.2020 року він проходив повз буд. АДРЕСА_2 , де заглянув через паркан і побачив приміщенні літньої кухні. Після цього, переліз через паркан, пішов до літньої кухні, зняв обережно скло з лівого вікна і викрав звідти речі, які перекинув через паркан на вул. Журавлину, в цей час його окликнув перехожий з вулиці і він сховався за металевою бочкою за літньою кухнею, де його виявили працівники поліції (а.п.52-54).

При цьому ОСОБА_3 ані під час судового розгляду ані під час досудового розслідування не повідомляв про те, що на нього було здійснено будь-який тиск зі сторони співробітників правоохоронних органів у вигляді фізичного, психологічного або іншого впливу. Зі слів, ОСОБА_3 слідчий надавав йому алкоголь, щоб він мав можливість похмелитися і не страждати від синдрому похмілля, оскільки є очевидним, що він зловживає спиртними напоями. Підстав для визнання будь-якого доказу, в тому числі і протоколу слідчого експерименту недопустимим відповідно до вимог ст. 88 КПК України немає.

З огляду на викладене, вважаю, що вина обвинуваченого у скоєні інкримінованого злочину встановлена і доведена. Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений повторно.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги невелику ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є корисливим злочином. Суд бере до уваги спосіб, час та місце вчинення кримінального правопорушення, а саме без застосування будь-якого насилля та без спричинення тяжких наслідків. Вчинення зазначеного кримінального правопорушень не потягло за собою настання негативних наслідків навіть у вигляді спричинення майнової шкоди, оскільки злочин не був доведений до кінця і потерпілій ОСОБА_8 повернено усе майно. Суд враховує відомості про репутацію обвинуваченого, який є раніше судимою особою за вчинення аналогічних корисливих злочинів, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, заробляє на життя випадковими заробітками. До того ж, він не має утриманців, не має стабільного джерела доходів і зловживає алкогольними напоями, вчинив інкримінований злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком. Враховуючи викладене, беручи до уваги позицію потерпілої ОСОБА_8 яка в судове засіданні не з`явилась і покладалась на розсуд суду під час призначення покарання, вважаю що достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з застосовуванням положень ст.71 КК України. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені. Обставини, що пом`якшують покарання відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які складають 230,00 гривень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2019 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки десять днів.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обрано. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 230 (двісті тридцять) гривень.

Речові докази: алюмінієву драбину (стрем`янку) висотою 180 см., лопату штикову з нержавіючої сталі з дерев`яним держаком, нові тремпелі (плечики) з нержавіючої сталі в кількості 12 штук, дві ножівки по дереву, савок з нержавіючої сталі, які передані потерпілій ОСОБА_8 - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Негайно після проголошення вироку, його копію вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1