СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/2455/24
пр. № 1-кп/759/892/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 13.01.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.09.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 1 року 2 місяців 6 днів позбавлення волі, яке повністю відбув 14.04.2023,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 08 січня 2024 року о 18 год. 52 хв., знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: АДРЕСА_2, будучи раніше судимим, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, тобто повторно, та в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 869 гривень 19 копійок (без ПДВ), завдавши вказаному товариству майнової шкоди на вказану суму.

08 січня 2024 року приблизно о 18 год. 51 хв. ОСОБА_3 , прибув до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: АДРЕСА_2. та, перебуваючи у приміщенні торгівельного залу даного магазину, відчуваючи потребу в грошових коштах, не маючи постійного джерела доходу, ОСОБА_3 вирішив таємно, повторно викрасти чуже майно.

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у виді заподіяння майнової шкоди, повторно та в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгової полиці чуже майно, яке належить ТОВ «Вигідна покупка», а саме: сім стартових пакетів «Київстар Start Sim» вартістю 124 грн. 17 коп. (без урахування ПДВ) за одиницю товару, а всього чужого майна на загальну суму 869 гривень 19 копійок (без ПДВ), за які не розрахувався на касі та вийшов з приміщення магазину зі стартовими пакетами «Київстар Start Sim» тримаючи їх в руках.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_3 , заподіяв майнову шкоду ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 869 гривень 19 копійок (без ПДВ).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що крадіжку вчинив через погіршення матеріального становища. Про скоєне дуже шкодує, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 усвідомлював, що посягає на чужі речі, таємно вилучив з корисливим мотивом для себе чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди потерпілій особі і бажав завдати шкоду. Крадіжка вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися таким майном. Водночас ОСОБА_3 , вилучивши майно потерпілої особи, виніс його за межі приміщення магазину та мав можливість ним розпорядитися.

Також варто зазначити, що під кваліфікуючою ознакою повторності згідно ст. 32 КК України розуміють вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Водночас, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2022, яка наразі не погашена та не знята, утворює повторність.

Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, останнього разу згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 271/2024 від 06.05.2024 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 08.05.2024, №3684-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, тобто правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на спеціальних обліках не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований, утриманців не має.

Також суд бере до уваги незначний розмір шкоди, яка заподіяна потерпілій особі протиправними діями обвинуваченого.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає у добровільній допомозі слідству шляхом повідомлення правоохоронним органам та суду фактів у справі.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до положень статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що наведені вище обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та в сукупності з встановленими судом даними про особу обвинуваченого, його ставленням до вчиненого, висловленням жалю та бажання змінити спосіб життя, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, та тяжких наслідків і претензій з боку потерпілої сторони, а також вартістю викраденого майна, дають суду підстави застосувати положення ст.69 КК України і призначити ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання суд вважає недоцільним, оскільки, на думку суду, виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує, що до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого та призначене судомо покарання, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід без змін.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати його фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 23 квітня 2024 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- компакт диск формату «СD- R», на якому наявне відео з камер відеоспостереження, які розміщенні в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2, - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- чотири стартових пакетів «Київстар Start Sim», після набрання вироком законної сили повернути власнику ТОВ «Вигідна покупка».

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1