Справа № 570/3073/22
номер провадження 1-кп/570/71/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Жана-аул, Енбекшильдерського району, Кокчетавської області, Республіки Казахстан, громадянина України, реєстр. прож. АДРЕСА_1 , фактично прож. АДРЕСА_2 ), із загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не судимого згідно ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

31 липня 2022 року р. близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, умисно наніс останній один боковий удар кулаком лівої руки в область нижньої щелепи з правого боку, чим спричинив їй тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно за вказаних обставин наніс один удар лівою рукою в праву частину обличчя ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаявся.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується також наступними доказами. З протоколу проведення слідчого експерименту із участю потерпілої ОСОБА_5 від 09 серпня 2022 року (а.с. к.п. 15-18) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії, ОСОБА_5 показувала та пояснювала щодо обставин події. Зазначила, що ОСОБА_4 в правій руці тримав пляшку, та замахнувшись, відвів ліву руку назад і кулаком лівої руки наніс їй ( ОСОБА_5 ) удар в нижню щелепу з правого боку. При цьому, ОСОБА_4 стояв напроти неї та лицем до неї. Від отриманого удару вона впала на землю. Із протоколу проведення слідчого експерименту із участю неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , 2004 р.н., від 05 серпня 2022 року (а.с. к.п. 36-39) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії, свідок показував та пояснював обставин події, які він бачив з вулиці на відстані приблизно 20 метрів. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стояли один напроти одного неї та лицем один до одного. При цьому, ОСОБА_4 замахнувся, відвів ліву руку назад і кулаком лівої руки наніс ОСОБА_5 удар в нижню щелепу. Фактично такі пояснення потерпілої та свідка під час слідчого експерименту є аналогічними за змістом між собою щодо обставин події. Крім того, проведення слідчого експерименту відбувалося у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, а не лише виключно проголошення потерпілою та свідком (відповідно) пояснень з метою їх процесуального закріплення.

З висновку судово-медичної експертизи №559 від 17.08.2022 р. (а.с. к.п. 23-25) вбачається, що в ОСОБА_5 було виявлено ушкодження: у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи: справа - косо- поперечного лінійного перелому по 6 зубу, злів - лінійний, косо-поперечний перелом в ділянці нижньощелепної вирізки, які по критерію тривалості розладу здоров`я (більше 21 дня) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження виникли від дії не менше одного удару тупим предметом, яким могла бути рука людини (стиснута в кулак). Можливість виникнення таких переломів при падінні на площину (в т.ч. з прискоренням) - виключається.

Судово-медичні дані, отимані в ході виконання згаданої судово-медичної експертизи в цілому не суперечать даним, які містяться у зазначених протоколах проведення слідчих експериментів із участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 в частині механізму отримання потрепілою тілесних ушкоджень ("...удар кулаком лівої руки в область нижньої щелепи з правого боку...").

Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності.

З`ясувавши обставини справи, із урахуванням наведеного, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності,суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кримінального Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, данні про особу винного, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є працездатним, був військовослужбовцем, наслідки вчиненого злочину, ставлення підсудного до таких наслідків, враховуючи наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги харктеристику особи та висновки досудової доповіді, надані Рівненським РВ № 1 філії ДУ "Центр пробації" в Рівненській області, відсутність заявлених претензій від потерпілої, доводи прокурора, слід обрати ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах строку згідно санкції за якою він притягується до відповідальності. Крім того, із урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України. Через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, 373-374 КПК, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, 4) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення, згідно ст. 395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1