ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/292/24 Справа № 206/1375/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Лівобрежної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000092, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Салтичія Чернігівського району Запорізької області, що має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_8 - задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Лівобережного УСЗ населення ДМР матеріальну шкоду в розмірі 25322,20 грн.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, шляхом умисного надання завідомо неправдивої інформації органу місцевого самоврядування з метою подальшого одержання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, безпідставно, в порушення п. 20 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 року, незаконно, протягом періоду часу з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року, за рахунок державних коштів отримано державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 6,318 гривень та в порушення п.3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №261 від 02 квітня 2005 року незаконно, протягом періоду часу з 03 квітня 2018 року по 30 квітня 2019 року, за рахунок державних коштів отримано державну соціальну допомогу особам з інвалідністю і державну соціальну допомогу на догляд у розмірі 19004,20 гривень, а державному бюджету в особі Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради завдано матеріальних збитків на загальну суму 25322,20 гривень.

Дії ОСОБА_8 які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження. Викласти в мотивувальній частині вироку, визнану доведеною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та у резолютивній частині формулювання підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В іншій частині вирок залишити без змін. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини, у той же час зазначає, що оскаржуваний вирок підлягає зміні у зв`язку із неточністю формулювання підстав звільнення ОСОБА_8 від відповідальності, оскільки судом в резолютивній частині допущено формулювання підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Крім того, судом визнаючи доведеною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК України, суд вийшов за межі підтриманого прокурором обвинувачення, кваліфікувавши дії обвинуваченого як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, при тому, що прокурором підтримано обвинувачення, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що свідчить про невідповідність висновків суду стосовно шахрайства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, ти винести новий вирок, яким виправдати обвинуваченого, а також відмовити у задоволенні цивільного позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що оскаржуваний вирок суду є незаконним, судом допущено неповноту судового розгляду, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що ОСОБА_8 з середини травня 2017 року по січень 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні тяжкої форми туберкульозі і був позбавлений можливості працювати та у вказаний період був позбавлений засобів існування. Так, з січня по березень 2018 року влаштувався охоронцем до КП Дніпропетровське обласне бюро судово медичних експертиз ДОР де отримав дохід 11989,35 грн.

03 квітня 2018 року на підставі загального захворювання до 01 травня 2019 року призначена 2-га неробоча група інвалідності, 23 квітня 2023 року ним подано заяву про призначення соціальної допомоги та компенсацій, відповідно рішенням Самарського УНПСЗН йому призначена допомога з 03 квітня 2018 року по 30 квітня 2019 рік за 13 місяців в сумі 15100,80 грн.

05 липня 2018 року рішенням Самарського УНПСЗН з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року призначена допомога в сукупності 3089,25 грн., та з 01 липня 2018 року по 30 вересня 2018 року в сумі 3228,75 грн.

10 серпня 2018 року по спливу більше ніж 4 місяці, після отримання заробітної плати, на картку ОСОБА_8 поступила перша виплата в розмірі 7163,20 коп.

Вважає, що вказані обставини свідчать, що ОСОБА_8 не переслідував корисної мети, а в його діях відсутні ознаки умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), в його діях відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого за ч. 1 ст. 190 КК України злочину

Вказує, що ОСОБА_8 в період з 03 квітня 2018 року по 30 квітня 2019 року перераховано сума 19004,20 грн. з яких 8615,20 грн. за перші 6-ть місяців в сумі 8615,20 грн. та 10389,00 грн. за наступні 7-м місяців, таким чином йому неправомірно інкриміновано суму в 10389 грн. державної соціальної допомоги.

Разом з тим, вказує, що внесення відомостей до ЄРДР відбулося з неналежних підстав, а на підставі інформації та доданих до неї письмових матеріалів на запит Самарського відділу поліції від 17 серпня 2020 року зареєстрованого в Лівобережному управлінні соцзахисту 25 серпня 2020 року, тобто за 9 днів до внесення відомостей, що свідчить про недопустимість доказів зібраних до внесення відомостей до ЄРДР.

Вказує, що отримана інформація і матеріали щодо ОСОБА_8 слідчими органами отримано не в установленому КПК порядку, запит від 25 серпня 2020 року за №2/149 був підготовлений т.в.о. начальника Самарського відділу поліції майором поліції ОСОБА_9 , який не є уповноваженою особою на збирання доказів, що свідчить також про порушення вимог КПК України.

Зазначає, що в період з 27 серпня 2020 року по 02 березня 2021 рік кримінальне провадження вела неуповноважена особа дізнавач ОСОБА_10 , оскільки відповідну постанову про призначення дізнавача було винесено лише 02 березня 2021 року, а тому зібрані докази в цей період є недопустимими. У вказаному провадження приймав участь дізнавач ОСОБА_11 , втім стосовно останнього в матеріалах провадження відсутні постанова про його призначення.

Акцентує увагу на тому, що судом не було розглянуто клопотання про визнання доказів недопустимими.

Вказує, що цивільний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки підсудний працював по березень 2018 року, а тому шестимісячний термін з якого ОСОБА_8 мав право на пенсію, почав свій відлік з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року відповідно до довідки переплати по державній соціальній допомозі на ОСОБА_8 з 03 квітня 2018 року по 30 квітня 2019 року перерахована сума 19004, 20 грн., а саме 8615,20 грн. за перші 6 місяців, та 10389,00 грн. за наступні 7 місяців, а тому в цивільному позові неправильно розраховано суму переплати на суму 10389,00 грн. на яку він мав беззаперечне право.

Крім того, в цивільному позові зазначено суму держаної допомоги на період з 03 квітня 2018 року по 30 квітня 2019 року в розмірі 1161,60 грн. щомісячно, та становить загалом 15100,80 грн., втім до стягнення зазначено 19004,20 грн., що на 3903,40 грн. більше ніж сума, яка зазначена в прохальній частині позову. Також, ОСОБА_8 було призначено адресну допомогу в період з 03 квітня 2018 року по 30 квітня 2019 року в розмірі 290,40 грн. щомісячно, відповідно йому нарахована сума 3775,20 грн., всього сума допомоги допомоги становить 18886,00 грн., з розрахунку становить 18876,00 грн., що на 128,20 грн. менше від суми зазначеної в довідці. Також в тексті цивільного позову відсутні розрахунки надмірно виплачених коштів соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2019 року, в розмірі 6318,00 грн., а також коштів державної допомоги в сумі 19004,20 грн.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту прокурор заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.

Захисник свою апеляційну скаргу підтримав, наполягав на недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Проти задоволення апеляційної скарги прокурора захисник заперечував.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, додатково зазначив, що не визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не переслідував корисної мети, умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства) не мав.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, проте, підлягає частковому задоволенню апеляційна скарга захисника, а вирок суду першої інстанції скасуванню із закриттям кримінального провадження, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, в порушення закладених у зазначеній нормі закону завдань, не провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України не дотримався, внаслідок чого дійшов до висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження докази, а саме: заяву ОСОБА_8 про призначення соціальної допомоги; декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціально допомоги ОСОБА_8 , в якій він зазначає, що доходів за період з 01 жовтня 2017 року по 01 березня 2018 року він не отримував; рішення про призначення допомоги від 02 липня 2018 року; відповідь на запит від 16 липня 2019 року №802 (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми отриманих доходів фізичних осіб), з якої вбачається, що ОСОБА_8 отримав дохід у 2018 році у розмірі 11989,35 грн.; повідомлення від 19 вересня 2019 року №1710/14 та №1711/14, в яких зазначено суму та реквізити, які ОСОБА_8 необхідно повернути; довідку розрахунку переплати по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям на ОСОБА_8 за період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року, відповідно до якої розмір переплати складає 6318,00 грн.; довідку розрахунку переплати по державній соціальній допомозі особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державній соціальної допомоги на догляд на ОСОБА_8 за період з 03 квітня 2018 року по 30 вересня 2019 року, відповідно до якої розмір переплати складає 19004,20 грн., а також, на отримані в ході судового провадження покази представника потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з зв`язку із їх невідповідністю фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно п. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджені доказами, дослідженими під час судового провадження.

Відповідно до вказаної норми права висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, якщо судове рішення ґрунтується, в тому числі, на письмових доказах кримінального провадження отриманих органом досудового розслідування із порушенням процесуального порядку збирання доказів.

Так, положеннями ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути: відібрано пояснення; проведено медичне освідування; отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

Слідчий, дізнавач невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що дізнавач це службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

В свою чергу, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження (положення п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно норм ч. 3 п. 2 ст. 87, ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимими є докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні суб`єкт, джерело, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє дотримання передбаченого кримінальним процесуальним законом порядку їх отримання. Водночас в аспекті належного суб`єкта доказування необхідно розглядати наявність повноважень у дізнавачів, слідчих і прокурорів, котрі здійснювали досудове розслідування та його процесуальне керівництво.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 17 серпня 2020 року т.в.о. начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_15 було підготовлено та направлено запит за №45.4/4979 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про надання інформації стосовно громадянина ОСОБА_8 .

Вказаний запит до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надійшов та був зареєстрований 25 серпня 2020 року за № 2/149.

В свою чергу, на виконання вищенаведеного запиту т.в.о. начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_16 органом соціального захисту населення співробітникам поліції було надано копії документів стосовно громадянина ОСОБА_8 , серед яких, зокрема, були досліджені судом першої інстанції та покладені в основу обвинувального вироку: заява ОСОБА_8 про призначення соціальної допомоги; декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціально допомоги ОСОБА_8 , в якій він зазначає, що доходів за період з 01 жовтня 2017 року по 01 березня 2018 року він не отримував; рішення про призначення допомоги від 02 липня 2018 року; відповідь на запит від 16 липня 2019 року №802 (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми отриманих доходів фізичних осіб), з якої вбачається, що ОСОБА_8 отримав дохід у 2018 році у розмірі 11989,35 грн.; повідомлення від 19 вересня 2019 року №1710/14 та №1711/14, в яких зазначено суму та реквізити, які ОСОБА_8 необхідно повернути; довідку розрахунку переплати по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям на ОСОБА_8 за період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року, відповідно до якої розмір переплати складає 6318,00 грн.; довідку розрахунку переплати по державній соціальній допомозі особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державній соціальної допомоги на догляд на ОСОБА_8 за період з 03 квітня 2018 року по 30 вересня 2019 року, відповідно до якої розмір переплати складає 19004,20 грн.

На підставі наданої інформації та доданих до неї письмових матеріалів на запит Самарського відділу поліції від 17 серпня 2020 року за №45.4/4979, зареєстрованого в Лівобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради 25 серпня 2020 року за №2/149 органом досудового розслідування 27 серпня 2020 року було внесено до ЄРДР відомості за №0000092 щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України.

При цьому, відповідно до витягу ЄРДР за №0000092, вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено на підставі повідомлення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо надмірної виплати Державних коштів у сумі 19004,20 в період часу з квітня 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_8 , хоча фактично такі відомості були внесені в ЄРДР на підставі відповіді отриманої на запит т.в.о. начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_16 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39, ст. 110 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений, шляхом прийняття відповідної постанови, визначати слідчого (слідчих, дізнавача), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

02 березня 2021 року постановою начальника СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в кримінальному провадженні за №0000092 від 27 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України було призначено дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , тобто, фактично через півроку з моменту внесення до ЄРДР за №0000092 відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 222 КК України відомостей, отриманих на підставі запиту т.в.о. начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_16 щодо надмірної виплати Державних коштів у сумі 19004,20 в період часу з квітня 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_8 .

Після внесення відомостей до ЄРДР №0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 222 КК України, в період з 27 серпня 2020 року по 02 березня 2021 року, тобто, з моменту отримання відповіді від органу соціального захисту населення на запит т.в.о. начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_16 щодо надмірної виплати державних коштів ОСОБА_8 по день призначення в даному кримінальному провадженні дізнавачем ОСОБА_10 , жодні процесуальні дії органом досудового розслідування не проводились.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини та вище проаналізовані положення ст. ст. 3, 39, 93, 110, 214, 87 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що з моменту винесення керівником органу досудового розслідування відповідної постанови від 02 березня 2021 року про призначення дізнавача в кримінальному провадженні №0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 222 КК України, уповноваженою особою на збирання будь яких письмових доказів в даному кримінальному провадженні та долучення їх до справи була дізнавач СД ВП№4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 .

В подальшому, з моменту призначення в установленому законом процесуальному порядку 02 березня 2021 року в кримінальному провадженні№0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 222 КК України дізначачем ОСОБА_10 , останньою було проведено дві слідчі дії: допит 24 березня 2021 року свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13

25 березня 2021 року начальником СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в кримінальному провадженні №0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 222 КК України було призначено групу слідчих до яких ввійшли слідчі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та старший групи - т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_19

26 березня 2021 року постановою керівника Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури в кримінальному провадженні №0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 222 КК України було призначено групу прокурорів у складі прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Того ж дня, 26 березня 2021 року, слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 було вручено ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, разом із пам`яткою про права та обов`язки підозрюваного, ознайомлено ОСОБА_8 із складеним протоколом щодо роз`яснення права на захист, проведено допит ОСОБА_8 як підозрюваного у кримінальному провадженні №0000092, за ч. 1 ст. 222 КК України, та за дорученням прокурора на виконання вимог ст. 290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

Жодних інших процесуальних дій, щодо отримання письмових доказів в кримінальному провадженні №0000092 в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України проведено не було.

Зокрема, в матеріалах кримінального провадження відсутні клопотання дізнавача, слідчого складене у відповідності до ст. 159 КПК України, і як наслідок - відповідна ухвала слідчого судді щодо тимчасового доступу до речей і документів, на підставі яких би уповноважена на збирання доказів особа в установленому законом порядку, зверталась до Лівобережного управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради, отримала доступ до оригіналів документів, перевіряла їх існування, щодо надмірної виплати державних коштів у сумі 19004,20 в період часу з квітня 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_8 та долучила їх в подальшому до матеріалів кримінального провадження. Натомість вищевказані докази були отримані та долучені до матеріалів кримінального провадження в неустановленому кримінальним процесуальним законом порядку, на запит неуповноваженої на збирання письмових доказів особи - т.в.о. начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_16 .

Таким чином, письмові докази на підставі яких було повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України були отримані неуповноваженою на проведення досудового розслідування особою та у невстановлений кримінальним процесуальним законом спосіб.

В подальшому, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 222 КК України було повернено прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам п. 3 ч. 1 ст. 291 КПК України, а саме, в обвинувальному акті були відсутні анкетні відомості потерпілої особи.

29 квітня 2021 року постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області було відновлено матеріали досудового розслідування на підставі ст. 314 КПК України, якою регламентовано порядок проведення підготовчого судового провадження в суді першої інстанції, встановлений розділом IV КПК України, тобто, з не передбачених кримінальним процесуальним законом підстав прокурором було винесено постанову про відновлення досудового розслідування.

В подальшому, слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 29 квітня 2021 року, в непередбачений законом спосіб, поза межами досудового розслідування, було проведено наступні процесуальні та слідчі дії відібрано заяву ОСОБА_12 , на підставі якої визнано її представником потерпілої сторони та допитано ОСОБА_12 в якості представника потерпілої сторони.

Вказане, в свою чергу, свідчить про порушення органом досудового розслідування вимог КПК України, оскільки відповідно до ст. ст. 214, 219 КПК України, після завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження у відповідності до ст. 290 КПК України, орган досудового розслідування позбавлений процесуальної можливості збирати нові докази, а залучення потерпілої сторони та проведення її допиту є процесуальною дією, спрямованою на збирання доказів, після закінчення досудового розслідування, що прямо заборонено нормами КПК України.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів констатує, що вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 190 КК України ухвалено на підставі недопустимих доказів, а саме, показах представника потерпілої ОСОБА_12 , оскільки її, як представника потерпілої сторони, було залучено до кримінального провадження поза його межами, після виконання вимог ст. 290 КПК України, що свідчить про істотне порушення кримінального процесуального закону України, та на підставі письмових доказів, серед яких:

- заява ОСОБА_8 про призначення соціальної допомоги; декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціально допомоги ОСОБА_8 , в якій він зазначає, що доходів за період з 01 жовтня 2017 року по 01 березня 2018 року він не отримував;

- рішення про призначення допомоги від 02 липня 2018 року;

- відповідь на запит від 16 липня 2019 року №802 (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми отриманих доходів фізичних осіб), з якої вбачається, що ОСОБА_8 отримав дохід у 2018 році у розмірі 11989,35 грн.;

- повідомлення від 19 вересня 2019 року №1710/14 та №1711/14, в яких зазначено суму та реквізити, які ОСОБА_8 необхідно повернути;

- довідка розрахунку переплати по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям на ОСОБА_8 за період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року, відповідно до якої розмір переплати складає 6318,00 грн.;

- довідка розрахунку переплати по державній соціальній допомозі особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державній соціальної допомоги на догляд на ОСОБА_8 за період з 03 квітня 2018 року по 30 вересня 2019 року, відповідно до якої розмір переплати складає 19004,20 грн.;

які, в свою чергу, є похідними письмовими доказами від отриманої з органу соціального захисту населення відповіді на запит неуповноваженої у кримінальному провадженні №0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 222 КК України на здійснення досудового розслідування та збирання доказів особи (т.в.о начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_16 ), а тому відповідно до доктрини плодів отруйного дерева не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, у зв`язку із їх недопустимістю через порушення порядку їх отримання та долучення до матеріалів даного кримінального провадження.

Вищевказаним обставинам суд першої інстанції в ході судового провадження належної оцінки не надав, дотримання процедури здійснення досудового розслідування та збирання письмових доказів в кримінальному провадженні №0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 222 КК України не перевірив, вимог ст. ст. 87, 89 КПК України не дотримався внаслідок чого дійшов передчасного висновку про доведеність органом досудового розслідування поза розумним сумнівом допустимими доказами факту заволодіння ОСОБА_8 чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ст. ст. 407, 409, 417 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і закрити кримінальне провадження.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд закриває кримінальне провадження у випадку, коли не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Таким чином, оскільки в основу висунотого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, органом досудового розслідування покладено письмові докази, які було отримано з порушенням вимог ст. ст. 87, 39, 110, 214 КПК України, зокрема, особою, яка не є уповноваженою на проведення досудового розслідування, збирання та долучення до матеріалів кримінального провадження письмових доказів та у невстановлений кримінальним процесуальним законом спосіб, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 190 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження, то у відповідності до ст. 128 КПК України, цивільний позов Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_8 колегія суддів вважає за необхідне залишити без розгляду.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 284, 404, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобрежної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 190 КК України скасувати.

Кримінальне провадження №0000092 відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 190 КК України - закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Цивільний позов Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4