Справа № 953/2113/24
н/п 1-кс/953/2119/24
УХВАЛА
"20" березня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
19 березня 2024р. прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, вилученого 18.03.2024р. у ОСОБА_4 , з передачею майна у користування власнику, - ОСОБА_5 .
Прокурор до судового засідання не з`явилась, подала заяву, в якій клопотання підтримала, просив розглянути за своєї відсутності.
Власник майна ОСОБА_5 та особа в якої вилучене майно ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до судового засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за своєї відсутності, проти задоволення клопотання не заперечували.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання висновує:
18.03.2024 у ОСОБА_4 , вилучене належне ОСОБА_5 , майно, яке прокурор просить арештувати.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Вилучене при огляді майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню з шляхом накладення арешту з забороною власнику права на розпорядження арештованим майном без заборони права користування.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття до судового засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст. ст.107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт з позбавленням власника права розпорядження на вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно: домкрат, механічний, зі слідами корозії, на нижній частині якого наявні 2 рукописні позначки білою фарбою, а саме «АГ» належне потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Арештоване майно передати у користування власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заборонити власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розпоряджатись арештованим майном до скасування арешту судом.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1