Справа № 645/7349/23
Провадження № 1-кп/645/191/24

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Харкові обвинувальні акти в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001848 від 04.12.2023 року, № 0001702 від 04.12.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Зміївського району Харківської області, громадянина України, українця, із

середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації місця

проживання, раніше судимого:

-01.10.2004 Змїївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

- 25.09.2007 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 року;

- 26.10.2007 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці;

- 15.06.2009 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 186, 395, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

- 20.07.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

- 11.04.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

- 11.09.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

- 03.12.2019 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 10.12.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців, 11.07.2023 звільнений умовно- достроково, невідбутий термін покарання 7 місяців 22 дні,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2023 близько 01:15 год., більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 знаходився в коридорі загального користування на 6-му поверсі буд. АДРЕСА_2 , де спілкувався зі своїм сусідом ОСОБА_6 , який проживає в АДРЕСА_3 . Під час спілкування ОСОБА_5 побачив у користуванні ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон ТМ "РОСО M5S", в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій раптовий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок інших осіб, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, а саме користуючись довірчими стосунками, які склалися між ним та сусідом ОСОБА_6 , ОСОБА_5 попрохав у останнього його мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, маючи на меті у майбутньому розпорядитись вказаним майном на свою користь. Не підозрюючи шахрайських намірів ОСОБА_5 , потерпілий добровільно передав останньому мобільний телефон марки ТМ "РОСО M5S", в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 6065,52 грн.

ОСОБА_5 створивши у ОСОБА_6 невірне уявлення про подальшу долю мобільного телефону шляхом зловживання довірою, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи, під приводом здійснення телефонного дзвінка, користуючись тимчасовою відсутністю ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину зник.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 28.11.2023 приблизно о 17 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, в період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», строк якого продовжено з 05 години 30 хвилини 16.11.2023 на 90 днів відповідно до Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», повторно, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає скоїв крадіжку шуби жіночої з натурального хутра нестриженої нутрії, з відкладним коміром, без поясу вартістю 3744 гривні 01 копійки, яка знаходилась на підлозі вітальної кімнати, після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив власниці шуби - ОСОБА_7 майнову шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , винним себе у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, зазначені в обвинувальних актах фактичні обставини справи не оспорював. У скоєному щиро каявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, була сповіщена належним чином. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, цивільний позов не заявляла, покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, був сповіщений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, цивільний позов не заявляв. Щодо призначення покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, відомості про судові витрата та речові докази.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями, вчинив заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України,

Крім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вимоги ст. 50,65 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При визначенні ОСОБА_5 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких за ч. 4 ст. 185 КК України та до категорії нетяжких за ч. 2 ст. 190 КК України, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, в тому числі за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та знов вчинив кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, не одружений, дітей не має, не працює, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, а також пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючою покарання обставиною суд визнає рецидив злочину.

Судом встановлено, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.12.2020 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, 11.07.2023 він був звільнений умовно- достроково, невідбутий термін покарання 7 місяців 22 дні, кримінальне правопорушення вчинив в період умовно-дострокового звільнення, тому покарання за даним вироком має бути призначено згідно ст. 71 КК України.

Згідно ч. 1, 5 ст. 71 КК України - якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання його лише в ізоляції від суспільства, із застосуванням покарання, у межах санкції ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді позбавлення волі та не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта за проведення експертизи № СЕ-19/121-23/29025-ТВ від 19.12.2023 в розмірі 2650 грн. 48 коп..

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України - суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів по справі вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 , ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону:

за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді двох років позбавлення волі,

за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим покаранням призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, враховуючи частково не відбуте покарання за вироком від 10.12.2020 року Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 ККУкраїни, частково приєднати невідбуту частину покарання за зазначеним вироком,та остаточно призначити ОСОБА_5 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Початок відбування покарання ОСОБА_5 , рахувати з часу затримання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави за проведені експертні роботи витрати у сумі 2650,48 гривень.

Арешт майна, накладений ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.12.2023 року - скасувати.

Речові докази: шубу жіночу з натурального хутра нестриженої нутрії, з відкладним коміром, без поясу - передану на відповідальне зберігання потерпілій

ОСОБА_7 , вважати повернутій потерпілій за належністю;

мобільний телефон марки ТМ "РОСО M5S", в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутим потерпілому за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Фрунзенський районний суд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському районному суді м. Харкова копію цього вироку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КПК України суд роз`яснює право обвинуваченому, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1