Номер провадження: 11-кп/813/1466/24
Справа № 522/4716/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 09.04.2024 якою в межах к/п №0000082 від 03.02.2020 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

-обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.06.2024, без визначення застави

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Качурівки, Подільського р-ну, Одеської обл., громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

-обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.06.2024, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 09.04.2024було задоволено клопотання прокурора та був продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України строком до 08.06.2024 без визначення застави. Зазначеною ухвалою також було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції врахував фактичні обставини справи, тяжкість інкримінованих злочинів та констатував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

-судом не було враховано належним чином міцність соціальних зв`язків обвинувачених, зокрема ту обставину, що 21.09.2023 між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 був укладений шлюб, його дружина має квартиру, яка належить їй на праві власності, тобто обвинувачений має місце проживання та зобов`язується виконувати всі покладені обов`язки у разі зміни запобіжного заходу;

- до суду офіційно була направлена заява про обрання запобіжного заходу у виді особистої поруки від Теплодарського міського голови ОСОБА_12 та його першого заступника ОСОБА_13 , що свідчить про добру репутацію обвинуваченого ОСОБА_9 ;

- потерпілі у вказаному провадженні не з`являються у судові засідання, потерпіла ОСОБА_14 знаходиться за кордоном та фактично не цікавляться ходом кримінального провадження;

- кримінальне провадження розглядається понад 3 роки, однак по суті розгляду справи не відбулося жодного судового засідання;

- у відповідності до практики ЄСПЛ після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою та суду у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначати у судовому рішенні про наявність інших підстав або ризиків, натомість прокурором не доведені обставини, які обґрунтовують наявність заявлених ризиків;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 09.04.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання та застосувати відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Ухвалою судді-доповідача від 16.04.2024 було постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з метою забезпечення участі обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судовому засіданні. Водночас, вийти на зв`язок не видалося можливим у зв`язку із технічними перешкодами, тому учасники судового розгляду не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинувачених.

Зазначеною ухвалою судді-доповідача також було відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 09.04.2024 в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000082 від 03.02.2020 за обвинуваченням зокрема ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 263 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Водночас, що стосується наявних у вказаному провадженні ризиків, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 злочинів, один із яких відноситься до категорії особливо тяжких та вчинений із погрозою застосування насильства, можливої міри покарання, яка може бути їм призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк до 12 років), враховуючи, що наразі судовий розгляд зазначеного кримінального провадження не завершений, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду.

Як зазначено в абзаці 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України»

(Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

При цьому, наразі судовий розгляд зазначеного кримінального провадження не завершено, свідки та потерпілі підлягають допиту в судовому засіданні, внаслідок чого продовжує існувати ризик здійснення незаконного впливу обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на свідків та потерпілих у провадженні з метою зміни наданих ними показань.

Що стосується посилання захисника відносно того, що потерпілі у вказаному провадженні не з`являються у судові засідання, потерпіла ОСОБА_14 знаходиться за кордоном та фактично не цікавляться ходом кримінального провадження, апеляційний суд фактично позбавлений можливості перевірити зазначені доводи, оскільки апеляційному суду для перегляду ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу у відповідності до ст. 422-1 КПК України надано копію обвинувального акту, клопотання прокурора та оскаржувана ухвала.

При цьому, колегія суддів зауважує на встановленій КПК України процедурі отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Апеляційний суд приймає до уваги в якості характеризуючої обставини той факт, що у провадженні Київського райсуду м. Одеси перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 289 КК України, що свідчить про існування ризику вчинення іншого злочину.

Окрім того, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В цьому контексті апеляційний суд зауважує на тому, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у рішенні від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції», що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар.

Відтак, запобіжний захід має бути обрано (продовжено) із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, встановлених ризиків та конкретної особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненому.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника відносно того, що обвинувачений ОСОБА_9 на теперішній час одружений, натомість зауважує, що зазначена обставина не нівелює існуючі у вказаному провадженні ризики.

Що стосується посилання захисника відносно того, що до суду офіційно були направлені заява посадових осіб Теплодарського міськради про обрання запобіжного заходу у виді особистої поруки відносно ОСОБА_9 , колегія суддів позбавлена можливості перевірити зазначені доводи з огляду на їх відсутність у матеріалах, які надані апеляційному суду. Захисником такі матеріали також надані не були.

Більш того, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали предметом судового розгляду 09.04.2024 було клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Зі змісту ухвали не вбачається, що саме у зазначеному судовому засіданні розглядалася заява про обрання запобіжного заходу у виді особистої поруки.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Водночас, апеляційний суд враховує доводи захисника відносно того, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 тривалий час утримуються під вартою, судовий розгляд не завернено, у зв`язку з чим, керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважає за необхідне звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття невідкладних заходів, щодо дотримання розумних строків розгляду зазначеного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 09.04.2024 якою стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.06.2024 без визначення застави - залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3