КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 11-кп/824/2067/2024 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом визнано доведеним, що 06 червня 2021 року близько 11 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у торговому залі магазину "Ашан" по вул. Гната Хоткевича, 1-Б в м. Києві, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, взяв з торгової полиці пляшку віскі "William Lawsons" об`ємом 1 л вартістю 333 грн. 25 коп., що належить ТОВ "АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ", поклав її до поліетиленового пакету, який був при ньому, після чого пройшов повз касову зону, не розрахувавшись, тим самим намагався таємно викрасти чуже майно, але, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення свого корисливого умислу до кінця, кримінальний проступок не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки він був зупинений працівниками охорони магазину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати вирок Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року в частині призначення йому покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 на рік та постановити нове рішення, яким призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в ході досудового розслідування він повністю визнав свою вину та щиро покаявся, що стало підставою для розгляду обвинувального акту в спрощеному порядку, а тому враховуючи, що санкція ст. ч. 1 ст. 185 КК України, окрім позбавлення волі, виправних та громадських робіт, передбачає покарання у виді штрафу, просить суд призначити йому покарання саме у виді штрафу.

Також апелянт звертає увагу на те, що він раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має серйозні плани на майбутнє, які руйнує наявність судимості.

Захисник ОСОБА_8 подав зміни до апеляційної скарги обвинуваченого, у яких просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки.

При цьому захисник, посилаючись на вимоги ст. 48 КК України, зазначає, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 працевлаштувався і на даний час працює матросом-рятувальником спеціалізованої водолазної служби КП «Плесо» виконавчого органу Київської міської ради, за місцем роботи характеризується позитивно, має офіційний дохід, що дає можливість задовольняти свої побутові потреби і не вдаватися до вчинення будь-яких злочинів, у тому числі у виді крадіжки, раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

На момент вчиення замаху на злочин ОСОБА_7 не мав офіційних доходів, що він підтвердив власноруч 17 червня 2021 року у заяві на адресу дізнавача, і зауважив того ж числа під час допиту в якості підозрюваного, що мав намір вчинити крадіжку у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Післяпостановления оскаржуваного вироку ОСОБА_7 до відповідальності не притягувався.

На час дізнання ОСОБА_7 визнав свою провину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю незакінченого злочину.

На переконання захисника наведені обставини, свідчать про те, щоОСОБА_7 перестав бути суспільно небезпечною особою.

У письмовій заяві до апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 повністю підтримав зміни до його апеляційної скарги, подані захисником, та просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Постановою Верховного суду від 28.09.2023 касаційні скарги прокурора ОСОБА_9 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та адвоката ОСОБА_8 зі змінами, задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасовано, призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі апеляційної скарги сторони захисту і прийняв рішення, яке за формою та змістом суперечить вимогам кримінального процесуального закону, є недопустимим за результатами розгляду апеляційної скарги сторони захисту, оскільки постановив ухвалу, якою скасував вирок місцевого суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК і призначив засудженому покарання у виді громадських робіт, яке підлягає виключно реальному виконанню, чим фактично погіршив правове становище засудженого. Також суд касаційної інстанції вказав на необхідність ретельної перевірки доводів апеляційної скарги, та прийняття законного рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого зі змінами внесеними його захисником підлягають задоволенню з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто у спрощеному порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, та в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються висновки суду про доведеність його винуватості і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом з цим від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження, мотивоване тим, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою, позаяк свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, мав намір вчинити крадіжку у зв?язку із скрутним матеріальним становищем, після вчинення кримінального правопорушення працевлаштувався, позитивно характеризується, зробив належні висновки, зайнявся суспільно корисною працею.

За змістом статті 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності, або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

При цьому збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України правом, а не обов`язком суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст. 7 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 , на момент вчинення замаху на кримінальне правопорушення не мав офіційних доходів, що він підтвердив власноруч 17 червня 2021 року у заяві на адресу дізнавача, і зауважив під час допиту в якості підозрюваного, що мав намір вчинити крадіжку напоїв у зв?язку із скрутним матеріальним становищем; збитки діями ОСОБА_7 фактично нікому не було завдано, оскільки злочин припинено на стадії замаху на його вчинення, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває; вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є кримінальним проступком, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, зробив для себе належні висновки, він змінив умови своєї життєдіяльності, які позитивно і суттєво вплинули на нього і свідчать про те, що він не вчинятиме кримінально караних діянь в майбутньому: ОСОБА_7 офіційно працевлаштувався після вчинення кримінального правопорушення та сумлінно працює матросом-рятувальником спеціалізованої водолазної служби КП «Плесо» виконавчого органу Київської міської ради, за місцем роботи характеризується позитивно, має офіційний дохід, що надає можливість задовольняти свої побутові потреби і не вдаватися до вчинення будь-яких злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок зміни обстановки ОСОБА_7 перестав бути суспільно-небезпечною особою, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного суду від 03.10.2019 (справа № 756/12390/18) про те, що особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину.

На переконання суддів, прокурор, заперечуючи щодо задоволення клопотання, не навів жодної обставини, яка ставила би під сумнів виключно позитивні відомості про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України у зв`язку зі зміною обстановки підлягає задоволенню, вирок скасуванню, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 - закриттю у порядку п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 зі змінами, внесеними захисником ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки.

Кримінальне провадження № 0001383 від 06.06.2021 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України закрити у порядку п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Судді: _______________ ______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4