ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/6754/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/710/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст. 111-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 12 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком вказаного суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт Червоне Андрушівського району Житомирської області, громадянку України, з вищою освітою, пенсіонерку за віком, маючу інвалідність ІІ групи за загальним захворюванням, розлучену, директорку «Колодязненського ліцею» Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючу з 16 10 2022 року, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України з призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування у сфері освіти на 10 (десять) років.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 18 08 2023 року. Зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, з 18 08 2023 року по 18 12 2023 року включно.

Строк додаткового покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування у сфері освіти ухвалено обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасовано та звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно, у зв`язку із повним відбуттям призначеного за вироком основного покарання.

Долю речових доказів та судових витрат вирішено відповідно до ст.ст. 100, 126 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що у громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала на території тимчасово окупованого Куп`янського району Харківської області не пізніше 11 07 2022 року, більш точний час за об`єктивних причин встановити не виявилося можливим, виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

З початку військової агресії російської федерації на територіях, які опинилися в окупації, серед яких був і Куп`янський район Харківської області, представники держави-агресора створили незаконні органи влади, які розпочали впроваджувати політичні та освітні стандарти російської федерації.

03 06 2022 року на території м. Куп`янська Харківської області групою осіб з числа громадян України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою «тимчасова цивільна адміністрація Харківської області», що створена та функціонує в інтересах російської федерації, та обрання її керівника - громадянина України ОСОБА_9 (кримінальне провадження стосовно якого розслідується органами Безпеки України). Надалі вказаний незаконний орган був перейменований в «тимчасову військово-цивільну адміністрацію Харківської області».

10 06 2022 року головою т. зв. «тимчасової військово-цивільної адміністрації Харківської області» ОСОБА_9 видано наказ № 9/22 від 10.06.2022, згідно з яким затверджено утворення районних окупаційних адміністрацій держави-агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме: т. зв. «тимчасової цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» (адміністративний центр у м. Вовчанськ), т. зв. «тимчасової цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області» (адміністративний центр у м. Ізюм), т. зв. «тимчасової цивільної адміністрації Куп`янського району Харківської області» (адміністративний центр у м. Куп`янськ), т. зв. «тимчасової цивільної адміністрації Харківського району Харківської області» (адміністративний центр у сел. Козача Лопань).

З цією метою головою т. зв. «тимчасової цивільної адміністрації Харківської області» ОСОБА_9 (кримінальне провадження стосовно якого розслідується органами Безпеки України) видано указ № УГ-65/22 від 27 серпня 2022 року «Об утверждении Временного порядка организации и осуществления образовательной деятельности по основным общеобразовательным программам», яким затверджено «Временный порядок организации и осуществления образовательной деятельности по основным общеобразовательным программам - образовательным программам дошкольного, начального общего, основного общего и среднего общего образования в Харьковской области» (Далі - Порядок), який є додатком до вказаного указу.

Надалі, у невстановлений час, але не пізніше 01 07 2022 року представниками окупаційної адміністрації держави-агресора створено заклад освіти під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВГА Купянського района Харьковской области», який в подальшому перейменовано у «Государственное бюджетное образовательное учреждение «Средняя общеобразовательная школа» с. Колодезное», розташований за адресою: Харківська обл., Куп`янський р-н, село Колодязне, вул. Центральна, будинок 8-А, на основі приміщень та матеріальних цінностей закладу освіти «Колодязненський ліцей» Дворічанської селищної ради Купянського району Харківської області.

У період тимчасової окупації Куп`янського району Харківської області окупаційною адміністрацією російської федерації всупереч законам України прийнято рішення про впровадження стандартів освіти російської федерації.

Не пізніше 01 07 2022 у громадянки України ОСОБА_7 , працюючої на посаді директора «Колодязненський ліцей» Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, виник злочинний умисел спрямований на співпрацю з окупаційною адміністрацією Російської Федерації шляхом вчинення дій спрямованих на впровадження стандартів-освіти держави-агресора у Ліцеї.

ОСОБА_7 , яка відповідно до «Приказа № 104-к от 01.07.2022 року и.о. начальника отдела образования временной гражданской администрации Купянського района Харьковской области ОСОБА_10 », перебуваючи на території м. Куп`янськ Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 01 07 2022 року, надала добровільну згоду та зайняла посаду в.о. директора «Колодязненский лицей» ВГА Купянского района Харьковской области.

Впродовж липня-вересня 2022 року, переслідуючи мету впровадження стандартів освіти держави-агресора, здійснюючи дії на їх впровадження ОСОБА_7 займаючи посаду в.о. директора «Колодязненский лицей» ВГА Купянского района Харьковской области неодноразово повідомляла вчителям, про встановлення та впровадження в «Колодязненский лицей» ВГА Купянского района Харьковской области (до окупації «Колодязненський ліцей» Дворічанської селищної ради Куп`янської району Харківської області) стандартів освіти Російської Федерації з впровадженням освітнього процесу на російській мові, здійснення оцінювання по 5-ти бальній системі та збирала списки вчителів, які згодні працювати під керівництвом окупаційної влади держави-агресора, здійснила призначення працівників на посади, шляхом видання відповідних наказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 «Федерального закона "Об образовании в российской федерации"» від 29.12.2012 № 273-ФЭ (далі - закон № 273-ФЭ) в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється на державній мові Російської Федерації, якщо цією статтею не встановлено інше. Викладання та вивчення державної мови Російської Федерації в рамках освітніх програм, що мають державну акредитацію, здійснюються відповідно до федеральних державних освітніх стандартів, освітніх стандартів (мовою оригіналу: в образовательных организациях образовательная деятельность осуществляется на государственном языке российской федерации, если настоящей статьей не установлено иное. Преподавание и изучение государственного языка российской федерации в рамках имеющих государственную аккредитацию образовательных программ осуществляются в соответствии с федеральными государственными образовательными стандартами, образовательными стандартами).

Крім того, у серпні 2022 року, точний день та час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, діючи з умислом направленим на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, надала вказівку на здійснення оцінювання по 5-ти бальній системі та навчання на російській мові, здійснювала заходи на направлення вчителів закладу освіти «Колодязненский лицей» ВГА Купянского района Харьковской области (до окупації «Колодязненський ліцей» Дворічанської селищної ради Куп`янської району Харківської області), на проходження курсів підвищення кваліфікації до міст російської федерації, з метою отримання відповідних знань методики та стандартів освіти російської федерації, за якими вони повинні викладати у зазначеному закладі освіти, при окупаційній владі.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.3 ст. 111-1 КК України, тобто вчинення колабораційної діяльності, а саме: вчинення дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною та призначити покарання за ч.3 ст. 111-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління та контролю, місцевого самоврядування у сфері освіти та займатися освітньою та виховною діяльністю строком на 10 років.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт вказує, що оскільки ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки, виконуючи особливу роль особи, яка вчинила колабораційну діяльність у закладах освіти, чим спричинила вкрай негативні наслідки для впровадження повноцінного освітнього процесу в Україні, то призначення законного та достатнього покарання за ч.3 ст. 111-1 КК України є актуальним питанням в період воєнного стану країни.

На переконання автора апеляції оскаржуваний вирок суду з призначеним ОСОБА_7 покаранням не містить достатнього законного обґрунтування щодо наявності рівноцінного суспільного інтересу. Інтерес держави щодо підвищення ефективності призначеного винній особі відчутного, необхідного і достатнього покарання за вчинене кримінальне правопорушення у даній ситуації вважає не забезпеченим, що у конкретному випадку негативно вплине на мету передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України покарання, а саме спеціальної і загальної превенції.

Враховуючи викладене, вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_7 є недостатнім за розміром, таким, що не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є несправедливим і недостатнім для виправлення обвинуваченої.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить відмовити у її задоволенні, залишивши без змін вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 12 2023 року.

Вказує, що твердження прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання є безпідставним, оскільки судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, невелику тривалість перебування на посаді з липня по вересень 2022 року, активне сприяння ОСОБА_7 розкриттю злочину, дані про особу обвинуваченої, вік обвинуваченої, стан здоров`я обвинуваченої, у зв`язку з чим було призначене законне, справедливе та достатнє для виправлення обвинуваченої покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просив про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, вважаючи призначене судом першої інстанції покарання недостатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 .

Обвинувачена ОСОБА_11 та її захисник не вбачали підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченої та її захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до приписів статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Якщо принаймні одна з наведених обставин заперечується будь-ким із учасників судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 07 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України» констатував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.

Однак, суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 вищевказаних вимог не дотримався.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження, колегією суддів було встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_7 наслідки здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції роз`яснювались, однак під час допиту обвинувачена, вказуючи про визнання своєї провини у вчиненому, одночасно зазначила, що після неодноразових звернень до неї представників окупаційної влади, прийняла рішення відкрити ліцей, оскільки вони погрожували їй вивезти дітей. Фізичну силу до неї не застосовували, проте наказували їй або шукати собі заміну, або приступати до роботи. Зазначила, що з 01 09 2022 року вона жодного разу не ходила до шкоди, не цікавилася як буде відбуватись оцінювання, по якій шкалі, за якими вимогами.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 , надаючи пояснення та згадуючи події серпня 2022 року, детально відтворила свій психоемоційний стан у якому перебувала та зазначила, що представники окупаційної влади приїхали до неї з автоматами та погрожуючи розстрілом, вимагали відчинення школи. При цьому, у разі відмови ОСОБА_7 виконувати їх злочинний наказ, погрожували вивезти дітей. Не маючи іншого виходу, ОСОБА_7 відкрила ліцей та одразу ж написала заяву про звільнення. При цьому не проводила жодного уроку в ліцеї.

Тобто, констатації підлягає факт, що судом першої інстанції фактично не встановлено у чому саме визнала себе винною ОСОБА_7 , з огляду на її твердження щодо відсутності добровільності у її діях та посилання на вчинення протиправних дій внаслідок залякування окупаційною владою.

На переконання колегії суддів, за наявності вказаних обставин та відсутності однозначного ставлення обвинуваченої до інкримінованих їй дій, при наявності пояснень ОСОБА_7 які містять взаємовиключні твердження, суд першої інстанції поспішно розглянув справу в порядку ст. 349 КПК України, при цьому не пересвідчившись у дійсному ставленні обвинуваченої до вчинених нею дій та фактично не встановивши у чому саме визнає себе винною обвинувачена, оскільки вона пояснила, що уроків не провидила, а книжок до ліцею не завозила.

При викладених вище обставинах, колегія суддів вважає, що допущене судом першої інстанції недотримання встановленої законом процедури судового розгляду щодо обов`язку з`ясувати чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений вирок з викладених вище підстав підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що недотримання судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в даному конкретному випадку є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.3 ст.111-1 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційної скарги прокурора щодо призначеного покарання. Такі доводи підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.6 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 12 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.3 ст. 111-1 КК України, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3