Справа № 744/291/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/574/24
Категорія - ч.2 ст. 111 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

11 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000209 від 08 березня 2022 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 08 березня 2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, був повернутий прокурору з тих підстав, що всупереч вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_6 не розкрито всіх елементів складу злочину, інкримінованого обвинуваченому, а також не зазначені час та місце вчинення кожного епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що свідчить про не сформульоване обвинувачення та позбавляє суд можливості за результатами судового розгляду у майбутньому прийняти одне з рішень, передбачених ст. 374 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, призначити новий розгляд у суді першої інстанці.

Аргументує тим, що вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, визначений у ч. 2 ст. 291 КПК України, і саме недотримання цих вимог, згідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

З тексту обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначено час, місце, обставини та спосіб їх вчинення, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме, зазначена кваліфікація дій за ч. 2 ст. 111 КК України, формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

На думку апелянта, твердження суду про те, що формулювання обвинувачення не містить повної інформації щодо складу кримінальних правопорушень, зокрема, часу та місця їх вчинення, як на підставу повернення обвинувального акту прокурора, є передчасним, оскільки формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважає за необхідне прокурор, тому висновки суду щодо невідповідності обвинувального акта саме в частині формулювання обвинувачення вимогам ст. 291 КПК України є такими, що порушують передбачений ст. 26 КПК України принцип диспозитивності.

Звертає увагу й на те, що диспозиція ч. 2 ст. 111 КК України, у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_6 , не містить таких обов`язкових ознак як час та місце вчинення злочину. Вказані ознаки об`єктивної сторони перебувають поза межами складу цього злочину і на кримінально правову кваліфікацію вчиненого не впливають.

Незгода суду з обсягом викладу визначених законодавцем обставин, не може вважатись тим недоліком, який може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Наголошує на тому, що повернення обвинувального акту, є правом, а не обов`язком суду, і приводом для нього може стати не будь-яка формальна невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка реально перешкоджає призначенню судового розгляду. Фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх значення в особливому процесуальному рішенні обвинувальному акті є прерогативою прокурора.

Таким чином, вказані судом підстави для повернення обвинувального акта прокурору, не можуть вважатись недоліками, які перешкодили призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки вони є предметом розгляду під час здійснення судового провадження та мають бути вирішені під час ухвалення остаточного судового рішення в даному провадженні, коли суд у нарадчій кімнаті надасть оцінку всім зібраним доказам та буде вирішувати питання про їх належність і допустимість.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, обвинуваченого та його захисника, які покладалися на розсуд суду, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду. Вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, визначений у ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого. Відповідно до п. 5 ч. 2 названої статті - виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт, як зазначено у п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. У подальшому, обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК України). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК України).

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, зазначено час, місце обставини та спосіб їх вчинення, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме, зазначена кваліфікація дій за ч. 2 ст. 111 КК України та викладено те формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

У даному випадку, судом першої інстанції не зазначено жодної невідповідності обвинувального акту вищевказаним вимогам кримінального процесуального Закону.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд всупереч вимог ст. 314 КПК України, без дослідження будь-яких матеріалів, вдався до перевірки обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, надання оцінки правильності кваліфікації дій обвинуваченого та наявності/відсутності в його діях складу злочину, що є наступною після підготовчого судового засідання стадією кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, за результатами судового розгляду суд повинен вирішити питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій винного, питання доведеності вини тощо можуть бути перевірені виключно під час судового розгляду, з врахуванням доказів, які має у своєму розпорядженні прокурор та сторона захисту, та які будуть ними долучені до матеріалів кримінального провадження в процесі розгляду.

Порушуючи вимоги ст. 22 КПК України, суд позбавив прокурора можливості доводити та обстоювати у судовому засіданні обвинувачення, яке він вважає доведеним, чим порушив правила змагальності сторін.

Аналізуючи зміст оскаржуваної ухвали, можна стверджувати, що суд віднайшов формальні підстави для повернення процесуального документу, що свідчить про безпідставність ухваленого судового рішення.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України, а тому об`єктивно позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленої підозри, правильність кваліфікації дій, доведеність чи обґрунтованість всіх елементів кримінальних правопорушень, встановлення часу, місця, способу та обставин, за яких інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення було вчинені.

Жодним пунктом жодної частини статті 291 КПК України не передбачено вирішення судом в підготовчому судовому засіданні питання про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, як до цього вдався суд першої інстанції.

Так, пунктом 5 частини 2 статті 291 КПК України однозначно визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Усі ці відомості містяться в обвинувальному акті, який наявний у матеріалах кримінального провадження. Незгода суду з обсягом викладу визначених законодавцем обставин, не може вважатись тим недоліком, який може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Інститут повернення кримінальної справи на додаткове розслідування скасований, повернення обвинувального акту прокурору не відновлює досудового розслідування.

Крім того, безпідставне повернення обвинувального акта прокурору призведе до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Таким чином, вказані судом підстави для повернення обвинувального акта прокурору, не можуть вважатись недоліками, які перешкодили призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки вони є предметом розгляду під час здійснення судового провадження та мають бути вирішені під час ухвалення остаточного судового рішення у даному провадженні, коли суд у нарадчій кімнаті надасть оцінку усім зібраним доказам та буде вирішувати питання про їх належність і допустимість.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору є передчасною, не ґрунтується на вимогах закону та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року про повернення обвинувального акту прокурору скасувати.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 08 березня 2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, направити на новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13