КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_8 ,на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05.02.2021,яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Луцьк, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 84555,58 грн.

Відмовлено в задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 на суму 1 779269,22 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 816000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що водій ОСОБА_6 12 липня 2019 року, близько 00 год. 21 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВМW Х4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 100 км/год., в межах четвертої (крайньої лівої) смуги проїзної частини проспекту Перемоги у м. Києві зі сторони вул. М. Василенка, наближався до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя з вул. Гарматною, які працювали на той час в автоматичному режимі.

В цей час, на вищезазначеному перехресті, по ходу руху автомобіля марки «ВМW Х4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на червоний забороняючий рух сигнал світлофора, в межах третьої смуги, один за одним відповідно, зупинились автомобіль марки «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 та автомобіль марки AUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , в салоні якого на задньому сидінні перебувала пасажир ОСОБА_10 .

Крім того, у зв`язку з проведенням ремонтних робіт, четверта (крайня ліва) смуга проспекту Перемоги перед перехрестям з вул. Гарматна в м. Києві була перекрита огороджувальними пластиковими блоками та встановлені дорожні знаки: 1.37 «Дорожні роботи», 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» Правил дорожнього руху України.

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 12.1, 12.3, 12.4, 13.1 та дорожніх знаків 1.37, 4.7 Правил дорожнього руху України, які виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВМW Х4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи обізнаним, що на даній ділянці дороги максимально дозволена швидкість складає не більш ніж 50 км/годину, маючи об`єктивну змогу завчасно виявити попереджувальний дорожній знак 1.37 ПДР України, який інформував його про проведення дорожніх робіт, огороджувальні пластикові блоки білого та червоного кольорів, розташовані у четвертій (крайній лівій) смузі руху, а також наказовий знак 4.7, який дозволяв об`їзд перешкоди лише з правого боку, відволікся від керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не зменшив швидкість керованого ним автомобіля до безпечної, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та відповідно реагувати на зміни дорожньої обстановки, здійснив наїзд на огороджувальні пластикові блоки, після чого, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, маючи можливість бачити в межах третьої смуги транспортні засоби, які зупинились на червоний (забороняючий рух) сигнал світлофору та вжити негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, змінив напрямок руху автомобіля вправо, тобто з четвертої в третю смугу, де скоїв наїзд на автомобіль марки «AUDI А4» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_12 , який в свою чергу як наслідок, скоїв наїзд на автомобіль марки «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , розташований попереду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «AUDI А4» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в ділянці лобного горбка зліва, закриту травму грудної клітки та хребта у вигляді двобічного забою паренхіми легень, розриву лівого бокового скату діафрагми, крововиливу в ліву плевральну порожнину, переломів 2-9 ребер зліва, 5-7 ребер справа, лівої лопатки, лівої ключиці, 6-го грудного хребця, закрита травма тазу у вигляді перелому лівої лонної кістки, закрита травма лівого колінного суглоба у вигляді субхондральних переломів латерального виростка стегнової кістки, великогомілкової кістки, забою кісткового мозку медіального виростка стегнової кістки, розривів, передньої хрестоподібної зв`язки, заднього рогу медіального, переднього рогу латерального менісків, бурситу, садна та поверхневі рани лівої стопи, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 12.1, 12.3, 12.4, 13.1 та дорожніх знаків 1.37, 4.7 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зокрема зазначає, що судом незаконно не призначено додаткового покарання обвинуваченому та не наведено мотивів такого рішення у вироку. Вказує, що з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, саме неуважність водія призвела до грубого порушення ПДР України та наслідків у виді тілесних ушкоджень. Стверджує, що жодних обставин, які б дозволяли обґрунтовано і законно не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами в ході судового розгляду даного кримінального провадження встановлено не було.

Представник потерпілої ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зокрема зазначає, що суд не надав належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки особі обвинуваченого, який грубо порушуючи ПДР України вчинив тяжкий злочин, та необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Звертає увагу, що суд безпідставно не застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, належним чином не мотивувавши своє рішення. Також вказує на безпідставне часткове задоволення цивільного позову на користь потерпілої, оскільки необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальних та моральних збитків у розмірах, вказаних у цивільному позові, належним чином обґрунтована та повністю підтверджена письмовими доказами, а також відповідає критеріям поміркованості, розумності та справедливості.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував позитивні дані про особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав обставинами, які пом`якшують покарання - наявність на утриманні неповнолітньої дитини і часткове відшкодування збитків, врахував відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував належним чином грубість порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху і тяжкість наслідків, які настали внаслідок дорожньо-транспортної події, а саме - важкість спричинених потерпілій травм та тривалість її лікування.

Також на підставі ч.2 ст.439 КПК України колегія суддів враховує вказівки, викладені в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28.11.2022, якою скасовано попередню ухвалу апеляційного суду у цьому кримінальному провадженні та визнано безпідставним не призначення судом першої інстанції ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості, не є достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Неналежне врахування судом першої інстанції ступеню тяжкості вчиненого злочину призвело до необґрунтованого звільнення обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням в цій частині судом апеляційної інстанції нового вироку, яким ОСОБА_6 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у середньому розмірі, передбаченому санкцією статті.

Підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої в частині призначення ОСОБА_6 основного покарання у більшому розмірі до реального відбування колегія суддів не вбачає.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_8 , в частині цивільного позову, колегія суддів враховує, що відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17, провадження № 14-95цс20), внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за законом №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (п.п. 149, 150).

Поряд з цим, потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону1961-IV (п. 172).

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV (п. 173).

Усупереч викладеному, незважаючи на встановлення того факту, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу було застрахована, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про стягнення всього розміру заподіяної потерпілій шкоди виключно з обвинуваченого ОСОБА_6 .

З урахуванням специфіки апеляційного розгляду та з огляду на те, що страховик не був залучений до участі у судовому розгляді кримінального провадження, виправити вказаний недолік на даній стадії кримінального провадження неможливо.

З метою забезпечення всебічного та об`єктивного розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , колегія суддів визнає за необхідне скасувати оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову з призначенням в цій частині нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 і представника потерпілої ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05.02.2021 щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 роки за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05.02.2021щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05.02.2021щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3