Справа № 461/5674/24
Провадження № 1-кп/461/554/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

її представника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нижні Сірогози Херсонської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 06 травня 2024 року приблизно о 10 год. 50 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Skoda Kodiak», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. І.Франка в напрямку до вул. Вітовського, неподалік будинку АДРЕСА_3 , на прямій ділянці дороги порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із змінами і доповненнями, а саме: п.1.5., відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, п.1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху») небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку; п.2.3 підпункти «б», «д», відповідно до яких водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.18.8, відповідно до якого водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній, продовжувати рух дозволяється лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину і в трамваї зачиняться двері, які виразились в тому, що він був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, відповідно не зреагував на її зміну, не зупинився щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка, вийшовши з салону трамваю № 4, який перебував у нерухомому стані в межах зупинки громадського транспорту, переходила проїзну частину дороги зліва направо по ходу руху транспортного засобу, допустив наїзд на вказаного пішохода.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у виді перелому тіла ключиці. Закритий перелом середньої третини правої ключиці зі зміщенням фрагментів, які відповідно до висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Захисник обвинуваченого подав до суду клопотання обвинуваченого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття провадження у справі, на підставі ст. 46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні наведене клопотання підтримав, з підстав зазначених у ньому, просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він примирився з потерпілою та відшкодував завдані ним збитки. Крім того, обвинувачений зазначив, що розуміє наслідки закриття провадження у справі, тобто те, що наведена ним підстава не є реабілітуючою.

Потерпіла та її представник, у судовому засіданні, кожен окремо, не заперечили проти закриття провадження у справі з підстав наведених обвинуваченим і його захисником та підтримала наведене клопотання. Потерпіла зазначила, що вона з обвинуваченим примирилася, а спричинені ним збитки відшкодовані. Також, повідомила, що наведена позиція є добровільною та вона розуміє наслідки закриття кримінального провадження з підстав наведених стороною захисту.

На підтвердження доводів наведених у клопотанні обвинувачений, його захисник та потерпіла надали суду документи про відшкодування збитків (письмові розписки).

Прокурор проти закриття кримінального провадження не заперечила.

Судом роз`яснено сторонам кримінального провадження наслідки закриття провадження по справі з підстав наведених у зазначеному клопотанні.

Дослідивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали, заслухавши доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених підстав є обов`язком суду.

Судом встановлено, як і визнається сторонами кримінального провадження, що діяння, яке інкриміновано обвинуваченому, дійсно мало місце, за нього передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України. Сторони кримінального провадження не вказували під час розгляду поданого суду клопотання заперечень щодо того, що зібрані докази є достатніми для доведення вини обвинуваченого.

Водночас, встановлено наявність умов та підстав звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених ст. 46 КК України.

Так, ОСОБА_4 являється раніше не судимою особою, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, обвинувачений вину не заперечив, відшкодував завдані ним збитки.

Потерпіла підтвердила наведені обставини, проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не заперечила, повідомивши про добровільність своєї позиції.

При цьому, оцінюючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду від 20 серпня 2019 року у справі №759/10001/18 (провадження № 51-773км19), відповідно до яких, згідно з частиною 4 статті 32 КК повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято. Як встановлено у пункті 7 статті 89 КК, такими що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. За правилами пункту 5 статті 89 КК такими, що не мають судимості визнаються особи, які були засуджені до штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

У статті 89 КК встановлено диференційовані строки погашення судимості залежно від виду і строку покарання, яке відбуте винним, а також від категорії злочинів, до якої відноситься злочин, вчинений особою. Передбачено погашення судимості перебігом певного строку з дня відбуття особою основного і додаткового покарання. Тривалість цих строків залежить від виду покарання або від категорії злочинів у їх класифікації за тяжкістю.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Колегія суддів вважає, що за наявності диференційованих строків погашення судимості, строк погашення судимості засудженій необхідно рахувати виключно з урахуванням вимог пункту 5 статті 89 КК, яке покращує становище засудженої особи. Тобто, з моменту реального відбуття покарання, а саме сплатою штрафу.

На переконання колегії суддів, саме такий порядок обчислення перебігу строків погашення судимості забезпечить реалізацію принципів диференціації кримінальної відповідальності та індивідуалізації кримінального покарання.

З приводу вирішення цього питання у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Зважаючи на встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд вважає, що наявні законні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його примиренням з потерпілою, а дане кримінальне провадження слід закрити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

У висновку наведеному у постанові ККС ВС від 1 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23), зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, доводи касаційної скарги захисника щодо відсутності підстав для сплати ОСОБА_7 процесуальних витрат є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження стосовно останнього на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судової автотехнічної експертизи № CE-19/102-23/521-IT від 17 січня 2023 року та судової експертизи технічного стану транспортного засобу № CE-19/102-23/78- IT від 24 січня 2023 року.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

Виходячи з наведеного, судові витрати у сумі 11 359 грн. 20 коп., за проведення у кримінальному провадженні експертиз, слід стягнути з ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даній справі не обирався.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.05.2024, який відповідною ухвалою від 27.06.2024 був частково скасований, після набрання даною ухвалою законної сили, слід скасувати.

Керуючись ст. 284 КПК України, ст. 46 КК України,

постановив:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, закрити.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази, а саме:

- автомобіль марки «Skoda Kodiaq» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 22.12.2021, зареєстрований на ТОВ «МОТОР КОНСАЛТИНГ», за адресою: Одеська область, с. Нова Долина, вул. Крупської, 2/8а - повернути власнику (уповноваженій ним особі) - ТОВ «МОТОР КОНСАЛТИНГ», за належністю;

- медичну документацію ОСОБА_6 та цифровий диск із рентген знімками повернути потерпілій ОСОБА_6 , за належністю;

- 2 цифрові диски з відеозаписами залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений в межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.05.2024 на автомобіль марки «Skoda Kodiaq» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 22.12.2021, зареєстрований на ТОВ «МОТОР КОНСАЛТИНГ», за адресою: Одеська область, с. Нова Долина, вул. Крупської, 2/8а, після набрання даною ухвалою законної сили, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 11359 гривень 20 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1