Номер провадження: 11-кп/813/1165/24
Справа № 519/1384/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 15.01.2024 у к/п № 0000247 від 08.11.2019 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Косівка Березівського району Одеської обл., громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 06.11.2019 приблизно о 18:45 год., він отримав від ОСОБА_9 , провадження щодо якого закрито у зв`язку з його смертю, пропозицію вчинити спільно з ним та ОСОБА_10 , матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, кримінальне правопорушення, яке направлене на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 , на що ОСОБА_8 надав свою добровільну згоду.

Надалі, 06.11.2019, приблизно о 21:30 год., за вказівкою ОСОБА_10 , матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , провадження щодо якого закрито у зв`язку з його смертю, прибули до будівлі бойлерної, яка знаходиться між буд. АДРЕСА_3 , де на відстані 15 метрів від себе побачили ОСОБА_10 , матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, поруч з яким знаходився чоловік, на якого за допомогою жестів ОСОБА_10 , матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, вказав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , провадження щодо якого закрито у зв`язку з його смертю, що це та особа, у відношенні якої необхідно вчинити злочин, а саме потерпілий ОСОБА_11 .

В подальшому, ОСОБА_8 підійшов впритул зі сторони спини до потерпілого ОСОБА_11 та відкрито, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , наніс останньому один удар кулаком своєї правої руки по його обличчю, а саме в область нижньої щелепи справа, від отриманого удару потерпілий ОСОБА_11 впав на землю, після чого ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, за попередньо змовою з ОСОБА_10 , матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_9 , провадження щодо якого закрито у зв`язку з його смертю, відкрито викрав із лівого кармана кофти вдягнутої на потерпілого ОСОБА_11 гроші в сумі 600 доларів США, які станом на 06.11.2019 еквівалентні 14 831, 68 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , провадження щодо якого закрито у зв`язку з його смертю, та ОСОБА_10 , матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, поділивши у подальшому між собою відкрито викрадені грошові кошти потерпілого ОСОБА_11 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 14 831, 68 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 , правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду постановлений із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на те, що суд 1-ої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в мотивувальній частині вироку зазначив, що вказаний злочин він вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_10 , матеріали щодо якого були виділені в окреме провадження, водночас обвинувачення ОСОБА_10 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 не висувалось та судове провадження щодо нього не здійснювалось, тобто висновок суду щодо ОСОБА_8 про вчинення грабежу у співучасті з ОСОБА_10 фактично є констатацією винуватості останнього у цьому кримінальному правопорушенні.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_7 просить змінити вирок суду та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на особу « ОСОБА_10 ». Вважати, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за попередньою змовою «з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження». В іншій частині вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

При цьому, захисник ОСОБА_12 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, натомість, подав заяву, в якій просив апеляційний розгляд здійснювати без його участі у зв`язку із процесуальною зайнятістю.

Враховуючи неявку сторони захисту та потерпілого в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку прокурора, вважає за можливе апеляційний розгляд провести без участі обвинуваченого, захисника та потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 та просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає не у повному обсязі з наступних підстав.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд 1-ої інстанції, враховуючи позицію обвинуваченого, який провину визнав повністю та не оспорював фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, що всі учасники провадження правильно розуміють обставини справи, впевнившись у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши обмеження щодо апеляційного оскарження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечували учасники провадження, та обмежився лише допитом обвинуваченого.

Відтак суд, враховуючи вищевикладене, правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд 1-ої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, характеристику особи обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.

Враховуючи те, що зазначені висновки суду 1-ої інстанції в частині встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, кваліфікації його дій та призначення покарання ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржуються, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

Водночас, заслуговують на увагу посилання сторони обвинувачення на порушення судом 1-ої інстанції при ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 презумпції невинуватості стосовно іншої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Положенняч. 1 ст. 9 КПК України передбачають, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Абзац 1 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачає, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Частина 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до практики ЄСПЛ, презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому, навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37; «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), п. 23; «Діду проти Румунії» (Didu v. Romania), п. 41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88; «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Зазначену практику ЄСПЛ також підтримують національні суди, які порушенням принципу презумпції невинуватості розцінюють зазначення осіб-співучасників злочину в обвинувальному вироку суду, якщо ці особи раніше не були визнанні винним відповідним рішенням суду.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині обвинувального вироку суду відносно ОСОБА_8 в формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, міститься посилання на вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за попередньою змовою з ОСОБА_10 (а.с. 180), матеріали справи стосовно якого виділені в окреме провадження та судовий розгляд відносно якого ще не здійснений, колегія суддів констатує в даному випадку порушення судом 1-ої інстанції при постановлені вироку відносно ОСОБА_8 . принципу презумпції невинуватості відносно ОСОБА_10 , який не був визнаний винуватим у вчиненні вищевказаного злочину в передбаченому законом порядку обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили,, що свідчить про допущення в даному випадку судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням вищевикладеного у всій своїй сукупності, у зв`язку із допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, пов`язаними із порушенням презумпції невинуватості стосовно ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, при постановлені обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає відповідній зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції зміні у зв`язку із допущеними судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, із виключенням із мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України спільно із ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 408, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської обл. від 15.01.2024, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду вказівку на вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину за попередньою змовою з ОСОБА_10 та вважати вірним зазначення про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4