УХВАЛА

08 березня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, українця, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного за мобілізацією, командира господарчого відділення взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_2 ), солдата, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Рівненській області розслідується кримінальне провадження за № 000006 від 09 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа:

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира господарчого відділення взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, із метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 14 березня 2016 року близько 08 години 00 хвилин самовільно залишив розташування польового збору військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час перейменована у військову частину НОМЕР_2 ), яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 та відправився у невідомому напрямку, проводить час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконує, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України (чинної із 05 березня 2015 року).

09 серпня 2021 року ОСОБА_5 , у зв`язку із не встановленням місця перебування останнього, у порядку ст. ст. 111, 112,

ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України(чинної із 05 березня 2015 року), зокрема, вручено за місцем служби (військова частина НОМЕР_2 ) та направлено за місцем його реєстрації та проживання.

09 серпня 2021 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

26 грудня 2022 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 25 травня 2023 року ухвала від 26.12.2022 втратила свою законну силу.

Станом на момент внесення даного клопотання солдат ОСОБА_5 у розташування військової частини НОМЕР_2 не повернувся, про своє місце перебування командирів (начальників), а також правоохоронні органи не повідомив, місце перебування останнього не відоме, у зв`язку з цим продовжує ухилятись від військової служби без будь-яких поважних причин чим продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

Солдат ОСОБА_5 підозрюється у дезертирстві, тобто у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України (чинної із 05 березня 2015 року).

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріли, що підтверджують ці обставини:

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними доказами, а саме: повідомленням командира військової частини НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_5 , самовільно залишив військову частину, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими документальними матеріалами.

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцець міста Дніпропетровськ, громадянин України, українець, із повною загальною середньою освітою, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , призваний за мобілізацією, командира господарчого відділення взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_2 ), солдата,

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України:

Солдат ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та/або суду та продовжує кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, тобто існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

Показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підтверджується факт самовільного залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час перейменована у військову частину НОМЕР_2 ) та ухилення від проходження військової служби солдатом ОСОБА_5 із 14 березня 2016 року по даний час, оскільки останній до військової частини не повертався, до виконання обов`язків військової служби не приступав, на даний час не звільнений в запас.

На виклики до військової прокуратури Рівненського гарнізону та до слідчого управління ГУНП в Рівненській області підозрюваний

ОСОБА_5 не з`являється.

Слід відмітити, що ОСОБА_5 проживає на віддаленій відстані від органу досудового розслідування, прокуратури та суду (Дніпропетровська область, м. Дніпро), підозрюється у вчиненні тяжкого військового злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, а тому може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, відправитися у невідомому напрямку, в тому числі перетнувши державний кордон.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів:

Підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, про своє місце перебування ОСОБА_5 командирів (начальників), правоохоронні органи, інші державні органи та органи місцевого самоврядування не повідомив, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, постійного місця роботи не має, за місцем реєстрації не проживає, за місцем служби характеризується негативно, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності (судимості погашені), схильний до відкритого ігнорування вимог законодавства щодо дотримання суспільно прийнятних норм поведінки та доброчесності, а тому інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Рівненській області розслідується кримінальне провадження за № 000006 від 09 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

09 серпня 2021 року ОСОБА_5 , у зв`язку із не встановленням місця перебування останнього, у порядку ст. ст. 111, 112,

ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України(чинної із 05 березня 2015 року), зокрема, вручено за місцем служби (військова частина НОМЕР_2 ) та направлено за місцем його реєстрації та проживання.

09 серпня 2021 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

26 грудня 2022 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 25 травня 2023 року ухвала від 26.12.2022 втратила свою законну силу.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.

Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він працездатний, , із повною загальною середньою освітою, не одружений, раніше не судимий, військовослужбовець Збройних Сил України, призваний за мобілізацією, командира господарчого відділення взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_2 ), не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, відправитися у невідомому напрямку, в тому числі перетнувши державний кордон, переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, про своє місце перебування ОСОБА_5 командирів (начальників), правоохоронні органи, інші державні органи та органи місцевого самоврядування не повідомив, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, українця, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного за мобілізацією, командира господарчого відділення взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_2 ), солдата, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.04.2024 року.

Встановити строк дії ухвали до 26.04.2024 року.

Одночасно визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 233 600 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України:

прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 26.04.2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайно му виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1