Справа № 493/1201/24
Провадження № 1-кс/493/73/24
УХВАЛА

18 липня 2024 року м. Балта Одеської області

Слідчий суддя Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Балта клопотання дізнавача СД ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні СД ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 ч. 1 КК України.

Під час розслідування даної справи дізнавач СД ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 за згодою прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:002:0274, та земельної ділянки площею 8,0000 га, кадастровий номер :01:002:0275, які перебувають у комунальній власності Балтської міської ради та які використовує ОСОБА_5 .

Своє клопотання дізнавач обґрунтовує тим, що для збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, враховуючи необхідність у проведенні експертиз, з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження майна, є необхідність у накладені арешту на зазначені земельні ділянки, шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном та використовувати його.

Дізнавач, прокурор в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Вивчивши матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 02.07.2024 року внесено відомості про факт самовільного зайняття ОСОБА_5 земельних ділянок за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 1 КК України.

Постановою дізнавача СД ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 16.07.2024 року склад даного кримінального правопорушення за ст.. 197-1 ч. 1 КК України перекваліфіковано на ст. 254 ч. 1 КК України, що кваліфікується як безгосподарське використання земель, якщо це спричинило тривале зниження або втрату родючості, виведення земель з сільськогосподарського обороту.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що 30.10.2023 року Балтською міською радою з ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, яким останньому передано в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:002:0274), 29.12.2023 року Балтською міською радою з ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, яким останньому передано в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення площею 8,0000 га (кадастровий номер :01:002:0275), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 7 років. Вид використання даних земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби.

02.07.2024 року під час проведення огляду встановлено, що зазначені земельні ділянки оброблені та рівномірно засіяні сільськогосподарською культурою - пшеницею.

Таким чином, вищезазначені обставини можуть свідчити про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0274, :01:002:0275 використовуються не за їх цільовим призначенням, що суперечить умовам договорів оренди землі, в результаті чого зазначені дії могли спричинити тривале зниження або втрату їх родючості.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В клопотанні дізнавач пов`язує необхідність накладення арешту на земельні ділянки для збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, враховуючи необхідність у проведенні експертиз. Проте дізнавачем в клопотанні про накладення арешту не зазначено, за якими саме ознаками вказане майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 98 КПК України. При тому, що постанова дізнавача про визнання земельних ділянок речовими доказами в матеріалах справи відсутня.

Іншою підставою для арешту майна дізнавачем зазначено відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Разом з тим з тексту клопотання вбачається, що земельні ділянки, на які дізнавач просить накласти арешт, не перебувають у власності ОСОБА_5 , крім того в матеріалах справи відсутній цивільний позов, з метою забезпечення якого можливе накладення арешту на майно.

Також з клопотання не вбачається підстав для накладення арешту на земельні ділянки шляхом розпорядження ними та використанням їх.

Таким чином, слідчий суддя дійшла висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно, значення якого як речового доказу у даному кримінальному провадженні та можливості відшкодування шкоди не доведені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1