Справа № 953/8861/23
н/п 1-кс/953/2994/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судовий засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м.Харкові клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором другого відділу Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0001061 від 13.09.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, громадянину України, який має вищу освіту, одруженому, який має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовецю ЗСУ, який займає посаду начальника групи логістики батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, - -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001061 від 13.09.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001061 від 13.09.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що відповідно до Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 14, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 25.05.2023 до 12.10.2023, точні дата та час під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_5 проходячи військову службу в складі 127 бригади ОБрТрО при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та в невстановленому місці придбав без передбаченого законом дозволу наступне військове майно: 1) автомат системи Калашникова «АК-74М» заводський номер - НОМЕР_2 , 1988 року випуску, калібру 5,45 мм (під патрон калібру 5,45?39 АК), автомат системи Калашникова «АК-74М» заводський номер - НОМЕР_3 , 1989 року випуску, калібру 5,45 мм, автомат системи Калашникова «АК-74» заводський номер - НОМЕР_4 , 1980 року випуску, калібру 5,45 мм, автомат системи Калашникова «АК-74М» заводський номер - НОМЕР_5 , 1986 року випуску, калібру 5,45 мм, автомат системи Калашникова «АК-74М» заводський номер - НОМЕР_5 , 1986 року випуску, калібру 5,45 мм, автомат системи Калашникова «АК-74М» заводський номер - НОМЕР_6 , 1991 року випуску, калібру 5,45 мм, які згідно висновку судової балістичної експертизи є бойовою нарізною вогнепальною зброєю, виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби; 2) 870 патронів калібру 5,45?39 АК, які згідно висновку судової балістичної експертизи є боєприпасами - бойовими проміжними патронами що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети), придатні до стрільби; 3) револьвер, який згідно висновку судової балістичної експертизи є нестандартною «гладкоствольною» вогнепальною зброєю колишнім газо-шумовим револьвером моделі «МЕ38 Compact», під холостий револьверний патрон калібру 9mmR, заводський номер - НОМЕР_7 , перероблений саморобним способом із зміною його початкового призначення, придатний для проведення пострілів з використанням металевих метальних снарядів діаметром до 8,5 мм; 4) 57 патронів, які згідно висновку судової балістичної експертизи: - 32 патрони є боєприпасами - пістолетними патронами калібру 9х18 ПМ, призначеними для пістолетів системи ОСОБА_10 , а також іншої зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (пістолети, пістолети-кулемети тощо); - 19 патронів є револьверними патронами травматичної (несмертельної) дії калібру 9 mmR та призначені для використання у зброї для відстрілу патронів споряджених метальними снарядами несмертельної дії відповідного калібру та типорозміру патронника (револьвери); - 6 патронів є шротовими револьверними патронами калібру 35 GREN та призначені для використання у зброї відповідного калібру та типорозміру патронника; 5) 36 магазинів, які згідно висновку судової балістичної експертизи є частинами нарізної вогнепальної зброї - коробчастими (секторними) дворядними магазинами до автоматів системи Калашнікова калібру 5,45 мм, виготовленими промисловим способом; 6) 1016 патронів, які згідно висновку судової балістичної експертизи є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 5,45?39 АК, виготовленими промисловим способом, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети системи Калашнікова тощо); патрони придатні для стрільби; 7) 60 патронів, які згідно висновку судової балістичної експертизи є боєприпасами - бойовими великокаліберними кулеметними патронами калібру 14,5х114, виготовленими промисловим способом, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (кулемети, гвинтівки), придатні для стрільби; та 1 патрон, який є боєприпасом - бойовим великокаліберним кулеметним патроном калібру 12,7x108, виготовленим промисловим способом, призначеним для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру татипорозміру патронника (кулемета, гвинтівки), ймовірно, придатний для стрільби; 8) 1200 патронів, які згідно висновку судової балістичної експертизи є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 5,45?39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети тощо), придатні для стрільби; 9) 717 патронів, які згідно висновку судової балістичної експертизи є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 5,45?39 АК, виготовленими промисловим способом призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети системи Калашнікова тощо), придатні для стрільби; 10) 29 предметів, схожих на корпуси гранат, які згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи є а) 19 корпусами ручних гранат Ф-1, промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобів підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відносяться, споряджені вибуховою речовиною «тротил», масою 50-60 г; б) 2 корпусами ручних гранат M67, промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобів підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відносяться, споряджені сумішевою вибуховою речовиною на основі тротилу та гексогену, масою 163 г; в) корпусом ручної гранати GHO-1, промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься, споряджений вибуховою речовиною «гексоген», масою 60 г; г) корпусом ручної гранати RGD-5, промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься, споряджений пластичною вибуховою речовиною на основі гексогену та пластифікатора полізобутилену, масою 80 г; д) корпусом ручної гранати РГД-5, промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься, споряджений вибуховою речовиною «тротил», масою 110 г; е) 3 корпусами ручних гранат РГН, промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобів підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відносяться, споряджені вибуховою речовиною «A-IX-1», масою 114 г; є) корпусом ручної гранати РГО, промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься, споряджений вибуховою речовиною «A-IX-1», масою 92 г; ж) корпусом ручної гранати типу DM51 в наступальному варіанті, промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься, споряджений вибуховою речовиною «Nitropenta» (ГЕН), масою 60 г; 11) чотири протипіхотні міни M18A1, які згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи є протипіхотними мінами промислового способу виготовлення, в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів) не відносяться, споряджаються вибуховою речовиною «Comp 4», масою 682 г.; 12) 29 предметів схожі на запали до ручних осколкових гранат, які згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи є: 21-м підривачем до ручних гранат типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), промислового способу виготовлення, являються вибуховими пристроями, не призначеними для ураження живої сили і до категорії бойових припасів не належать; 3-ма підривачами до ручних гранат типу УДЗ, промислового способу виготовлення, являються вибуховими пристроями, не призначеними для ураження живої сили і до категорії бойових припасів не належать; 2-ма підривачами до ручних гранат типу М213, промислового способу виготовлення, являються вибуховими пристроями, не призначеними для ураження живої сили і до категорії бойових припасів не належать; 1-м підривачем до ручних гранат типу DM82, промислового способу виготовлення, являється вибуховим пристроєм, не призначеним для ураження живої сили і до категорії бойових припасів не належить; 1-м підривачем до ручних гранат типу AF-11, промислового способу виготовлення, являється вибуховим пристроєм, не призначеним для ураження живої сили і до категорії бойових припасів не належить; 1-м підривачем до ручних гранат типу ДВМ, промислового способу виготовлення, являється вибуховим пристроєм, не призначеним для ураження живої сили і до категорії бойових припасів не належить. Надані для дослідження предмети споряджені комбінованим зарядом ініціюючої та бризантної вибухової речовини; 13) два предмети у формі паралелепіпедів, які згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи є двома конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини промислового способу виготовлення - тротиловою шашкою 200 г.; 14) предмети, які згідно довідки № б/н від 12.10.2023 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів управління ВТС ГУНП в Харківській області є 4-ма одиницями дистанційної системи ініціювання; 15) 2 предмети, які згідно довідки № б/н від 12.10.2023 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів управління ВТС ГУНП в Харківській області є гранатометами іноземного походження M72-MK1 та RGW 90 HH, які ОСОБА_5 вирішив привласнити собі та зберігати.

В подальшому ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що зазначені предмети мають в своєму складі вибухову речовину та конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, або є вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї, а також всупереч передбаченого законом дозволу, в порушення правового режиму поводження зі зброєю, визначений п.п. 1, 2 ст. 9 постанови КМУ № 576 від 12.10.1992 року «Про затвердження Положення про дозвільну систему», розділу 14 п.14.1, розділу 15 п.15.1 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, не пізніше 12.10.2023 року, точної дати та часу перевіз та вирішив незаконно зберігати в орендованому гаражі № НОМЕР_8 в ГК « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_3 , без передбаченого законом дозволу.

Так, 12.10.2023 у період часу з 10.50 год. по 16.27 год. в ході обшуку гаража № НОМЕР_8 в ГК « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_3 , співробітниками поліції були виявлені та вилучені: 1) 5 автоматів системи Калашникова, калібру 5,45 мм (під патрон калібру 5,45?39 АК) заводські номери: НОМЕР_2 , 1988 року випуску; НОМЕР_3 , 1989 року випуску; 687637, 1980 року випуску; 4387389, 1986 року випуску, НОМЕР_6 , 1991 року випуску; 2) 870 патронів калібру 5,45?39 АК; 3) колишній газо-шумовий револьвер моделі «МЕ38 Compact», під холостий револьверний патрон калібру 9mmR, заводський номер - НОМЕР_7 , перероблений саморобним способом; 4) 57 патронів, з яких 32 патрони калібру 9х18 ПМ, 19 патронів калібру 9 mmR, 6 патронів калібру 35 GREN; 5) 36 магазинів, до автоматів системи Калашнікова калібру 5,45 мм; 6) 1016 патронів калібру 5,45?39 АК; 7) 60 патронів калібру 14,5х114, та 1 патрон калібру 12,7x108; 8) 1200 патронів калібру 5,45?39 АК; 9) 717 патронів калібру 5,45?39 АК; 10) 29 корпусів гранат, серед яких - 19 корпусів ручних гранат Ф-1, - 2 корпуси ручних гранат M67, 1 корпус ручної гранати GHO-1, 1 корпус ручної гранати RGD-5, 1 корпус ручної гранати РГД-5, 3 корпуси ручних гранат РГН, 1 корпус ручної гранати РГО, 1 корпус ручної гранати типу DM51; 11) чотири протипіхотні міни M18A1; 12) 29 запалів до ручних осколкових гранат, з яких: 21 підривач до ручних гранат типу УЗРГМ (УЗРГМ-2); 3 підривача до ручних гранат типу УДЗ; 2 підривача до ручних гранат типу М213; 1 підривач до ручних гранат типу DM82, 1 підривач до ручних гранат типу AF-11: 1 підривач до ручних гранат типу ДВМ; 13) 2 конструктивно оформлені заряди вибухової речовини промислового способу виготовлення - тротилові шашки 200 г; 14) 4 одиниці дистанційної системи ініціювання; 15) 2 гранатомети іноземного походження M72-MK1 та RGW 90 HH, які ОСОБА_5 придбав та зберігав у вказаному гаражі без передбаченого законом дозволу.

З огляду на зазначене, що 05.04.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

На думку сторони обвинувачення наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які додаються до клопотання.

Підставою застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення зазначає: наявність обгрунтованої підозри; існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. Застосування саме запобіжного заходу у вигляді застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави із покладенням на підозрюваного обов`язків.

Сторона захисту у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на необгрунтованість повідомленої підозри та недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК УКраїни. Прохала суд врахувати процесуальеу поведінку підозрюваного, який завжди з"являються до слідчого запершим викликом, а також його особу та матеріальний стан, зокрема те, що він має стійкі соціальні зв"язки , на його утриманні перебюувають двоє малолітніхї дітей та дружина, мати пенсіонерка, а частина матеріального забезпечення військовослужбовця, витрачається на забезпечення останього, яке йому необхідне для несення війської сллужби. З огляду на зазначене, вважають, що визначений стороною обвинувачення розміру застави для підозрюваного та його сім"ї є непомірним. Прохала обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 13.09.2023 за №0001061.

ОСОБА_5 о 09 годині 05 хвилин 05.04.2024 у кримінальному провадженні №0001061 від 13.09.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 права підозрюваного оголошені та роз`яснені 05.04.2024.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

З огляду на зазначене, слідча суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було вручено у встановлений законом строк, а отже, відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Також згідно із статтею 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частинами 4, 5 статті 182 КПК визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 6 статті 182 КПК визначено, що підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 5 статті 194 КПК, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно з частиною 7 статті 194 КПК обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України тобто у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: даних, які містяться у протоколі обшуку від 12.10.2023; даних, які містяться в акті перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 12.10.2023; даних, які містяться у протоколі огляду предметів від 12.10.2023; показань свідка ОСОБА_11 , які містяться у протоколі допиту від 18.10.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2023 з довідкою до протоколу; показань свідка ОСОБА_12 , які містяться у протоколі допиту від 18.10.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2023 з довідкою до протоколу; даних, які містяться у протоколі огляду від 28.02.2024; даних, які містяться у висновку експертів від 08.02.2024 №КСЕ-19/121-24/776 за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 16.11.2023 №КСЕ-19/121-23/24109 за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 12.03.2024 №СЕ-19/121-23/24098-ВТХ за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 03.01.2024 №СЕ-19/121-23/24097-ВТХ за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 05.12.2023 №СЕ-19/121-23/24096-ВТХ за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 06.03.2024 №СЕ-19/121-23/24095-ВТХ за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 26.01.2024 №СЕ-19/121-23/24405-БЛ за результатами проведення судово-балістичної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 16.11.2023 №СЕ-19/121-23/24340-БЛ за результатами проведення судово-балістичної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 16.11.2023 №СЕ-19/121-23/24404-БЛ за результатами проведення судово-балістичної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 29.11.2023 №СЕ-19/121-23/24339-БЛ за результатами проведення судово-балістичної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 23.11.2023 №СЕ-19/121-23/24338-БЛ за результатами проведення судово-балістичної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 14.11.2023 №СЕ-19/121-23/24336-БЛ за результатами проведення судово-балістичної експертизи; даних, які містяться у висновку експертів від 01.12.2023 №СЕ-19/121-23/24337-БЛ за результатами проведення судово-балістичної експертизи;

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Разом із цим, належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а саме злочином проти громадської безпеки, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, то тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, особливо на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява №31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Також достатньо обгрунтованим є ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі триває, за відсутності дії запобіжного заходу чи застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може знищити чи спотворити речові докази, які ще не вилучені. Так, оскільки підозрюваний обіймає відповідальну посаду в Збройних Силах України, то може особисто або через інших осіб зашкодити кримінальному провадженню.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення наяівні існування вказаних ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а саме злочином проти громадської безпеки, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець ЗСУ, займає посаду начальника групи логістики батальйону ВЧ НОМЕР_1 .

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно з підозрою, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч.1 ст.182 КПК України). Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти заставодавця у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

На переконання слідчої судді, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного та встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, підозрюваному слід визначити заставу у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 гривень (30*3028 = 90840). Ця сума, з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є явно непомірною для нього. В той же час вона є значною та, на думку слідчої судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

Приймаючи до уваги визначені ст.178 КПК України та досліджені в судовому засіданні обставини, аналізуючи наведене у сукупності, слідча суддя доходить до висновку, що застава є достатнім та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження. Тому клопотання в цій частині слід задовольнити частково.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У зв`язку із обранням підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та встановлення ризиків кримінального провадження, слідча суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, про які зазначає слідчий у клопотанні, а саме: прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - не спілкуватись зі свідками та іншими учасниками у провадженні.

Обов`язки покладаються на підозрюваного строком на 42 (сорок два) дні, тобто до 04.06.2024, в межах строку досудового розслідування.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчої судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 179, 182-184, 193-199, 309, 369-372, 376, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором другого відділу Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0001061 від 13.09.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 90 840 ( дев"яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, що становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному, що не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору та слідчому судді. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.04.2024 до 04.06.2024 включно , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді і суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не спілкуватись зі свідками та іншими учасниками у провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали в частині виконання покладених на підозрюваного обов`язків покласти на слідчих відділу СУ ГУНП в Харківській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1