Справа № 464/1174/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/404/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 05.03.2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нове Село Жовківського району Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого на посаді водія ТзОВ «Тедіс Україна», зареєстрованого за адресою: с.Нове Село Жовківського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 ,

встановила:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено останнього від відбування основного покарання з випробовуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік, протягом якого він не вчинить нового злочину та належно виконає покладені на нього обов`язки. Згідно ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Тривалість іспитового строку ОСОБА_6 ухвалено обраховувати з моменту оголошення вироку.

Вирішено питання речових доказів, судових витрат, арештованого майна.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 01 березня 2023 року близько 12:00 год., керуючи автомобілем марки "Renault Master" реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним прибудинковою територією поблизу будинку АДРЕСА_2 , всупереч ст.14 Закону України «Про дорожній рух» згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги Р.1 п.1.5, Р.2 п.2.3 б) та Р. 10 п.10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що водій під час керування технічно-справним транспортним засобом, рухаючись заднім ходом, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед початком руху, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїзну частину дороги прибудинкової території, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме: перелом плеснової кістки (закритий перелом основи 5 плюсневої кістки лівої стопи без зміщення фрагментів), перелом латеральної кісточки (закритий перелом латеральної кісточки правої гомілки без зміщення фрагментів), садно в ділянці нижньої кінцівки, рівень не уточнений (забійні садна обох колінних суглобів), поверхнева травма волосистої частини голови, не уточнена, які відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок Сихівського районного суду м. Львова від 05.03.2024 року та закрити провадження по даній кримінальній справі у зв`язку з примиренням потерпілої особи зі обвинуваченим.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах даної кримінальної справи на аркуші справи 17 є заява від потерпілої особи ОСОБА_11 , яка була особисто нею скерована до Сихівського районного суду м. Львова, в якій вона просить суд проводити підготовче судове засідання по справі № 464/1174/23 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , призначене на 29.05.2023 року без її участі. Потерпіла ОСОБА_11 вказує в даній заяві, що майнових претензій не заявляє та не заперечує проти закриття даного провадження.

Дана заява потерпілої особи ОСОБА_11 , написана нею власноручно, в якій вона підтвердила той факт, що дійсно відбулося примирення між мною, як обвинуваченим, та потерпілою особою та що вона не заперечує щодо закриття даного провадження.

Суд вживав заходів для явки потерпілої особи в судове засідання, але, на жаль, потерпіла померла в лютому 2024 року, так і не з`явившись в судове засідання, але її заява, яка є в матеріалах даної кримінальної справи є підтвердженням того, що вони з потерпілою особою примирилися, і вона не заперечувала щодо закриття даного кримінального провадження щодо обвинуваченого у зв`язку з примиренням.

Вважає, що в даному конкретному випадку наявні всі три обов`язкові умови, які давали право суду першої інстанції звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі вимог статті 46 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_9 , який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 не дотримано у повному обсязі.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_6 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржений.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, останній має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює на посаді водія ТзОВ «Тедіс Україна» та у своїй роботі постійно послуговується автомобілем, забезпечуючи таким чином свою сім`ю, потерпіла до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру не мала, є інвалідом 3 групи загального захворювання пожиттєво (а.с. 56). Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та дають підстави для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України.

У відповідності вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких умов, колегія суддів вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 69 КК України та змінити вирок суду першої інстанції, не застосовуючи до обвинуваченого додаткового виду покарання позбавлення права керування транспортними засобами, що відповідно не погіршує становище обвинуваченого, а також визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді обмеження волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів, відповідатиме положенням ст.ст. 50,65 КК України.

Одночасно, колегією суддів не знайдено підстав для закриття кримінального провадження у справі у відповідності до положень ст. 46 КК України, оскільки, немає можливості безпосередньо перевірити обставини примирення потерпілої з обвинуваченим. В даному випадку потерпіла, незважаючи на її заяви про те, що вона не заперечує проти закриття провадження, жодного разу не прибула за викликом суду, а в подальшому 13.02.2024 померла (довідка про причину смерті ОСОБА_11 коронавірусна хвороба).

Виходячи з вищенаведеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції зміні. До ОСОБА_6 слід застосувати положення ст. 69 КК України і засудити за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, згідно ч.1 ст.76 КК України покласти визначені Законом обов`язки. У решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405,408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 05.03.2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, змінити.

Застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 69 КК України і вважати засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4