Справа № 513/509/24
Провадження № 1-кс/513/48/24
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

про арешт майна

28 травня 2024 року слідчий суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника сектору дізнання ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 16 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2024 року до суду надійшли матеріали вказаного клопотання начальника сектору дізнання ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку 22 травня 2024 року у період часу з 07 години 29 хвилин по 08 годину 45 хвилин за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на мобільний телефон марки «Realme 55С» зі слотом сім-картки НОМЕР_1 оператора телекомунікацій ПрАТ «Vodafone», який поміщено до сейф-пакету 7197812 та опечатано; ноутбук марки «ASUS», який поміщено до сейф-пакету INZ 4019899 та опечатано, та які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, з метою збереження речових доказів (позбавлення права власника можливості розпорядження та користування даним майном), повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, а також проведення подальшої судової експертизи.

Клопотання обґрунтовано тим, що 15 квітня 2024 року до чергової частини відділення поліції №1 Білгород -Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживаючого в м.Мадрид (Іспанія) про те, що невстановлена особа зловживаючи його довірою, під час допомоги йому в заробітку на крипбіржах, не виконавши попередньої домовленості, незаконно заволоділа його грошовими коштами в сумі 37820 гривень, які він самостійно перерахував на картковий рахунок НОМЕР_2 зі своєї банківської картки НОМЕР_3 . Номер телефону невідомої особи НОМЕР_4 .

Вказане повідомлення зареєстровано у Журналі єдиного обліку ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за № 601 від 16 лютого 2024 року.

16 лютого 2024 року за вказаним фактом сектором дізнання ВП № 1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільський області розпочато кримінальне провадження за №0000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

22 травня 2024 року в період часу з 07 години 29 хвилин по 08 годину 45 хвилин за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено: на мобільний телефон марки «Realme 55С» зі слотом сім-картки НОМЕР_1 оператора телекомунікацій ПрАТ «Vodafone», який поміщено до сейф-пакету 7197812 та опечатано; ноутбук марки «ASUS», який поміщено до сейф-пакету INZ 4019899 та опечатано.

Вказане майно, згідно з постановою начальника сектору дізнання ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 22 травня 2024 року, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000020 від 16 лютого 2024 року.

Дане майно має значення у кримінальному провадженні як таке, що є предметами кримінального правопорушення, речовими доказами у справі та забезпечення яких необхідне з метою проведення відповідних судових експертиз.

З урахуванням ст.170 КПК України, начальник сектору дізнання відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 просить задовольнити клопотання.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, від дізнавача та прокурора надійшли заяви про здійснення розгляду клопотання у їх відсутність, клопотання підтримують, просять задовольнити. Власник майна ОСОБА_6 також у своїй заяві просив клопотання слухати у його відсутність, проти накладення арешту на вилучене майно заперечень не мав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Необхідність розгляду клопотання про арешт майна у відсутності зазначених осіб завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду. Відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що в разі повідомлення про наміри накласти арешт на майно, воно може бути сховане, знищене, пошкоджене чи відчужене.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Чинне законодавство не розкриває поняття "обґрунтованої підозри", суд, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", п. пунктом 175; рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murrаy v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24.11.2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Як вбачається з досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: 15 квітня 2024 року до чергової частини відділення поліції №1 Білгород -Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживаючого в м. Мадрид (Іспанія) про те, що невстановлена особа зловживаючи його довірою, під час допомоги йому в заробітку на крипбіржах, не виконавши попередньої домовленості, незаконно заволоділа його грошовими коштами в сумі 37820 гривень, які він самостійно перерахував на картковий рахунок НОМЕР_2 зі своєї банківської картки НОМЕР_3 . Номер телефону невідомої особи НОМЕР_4 .

16 лютого 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000020 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за фактом заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

З пояснень потерпілого ОСОБА_7 встановлено, що він через додаток «Telegram» знайшов оголошення про допомогу в заробітку на крипбіржах, в якому було вказано контактний номер НОМЕР_4 , через який він зв`язався за допомогою додатка «Telegram», де домовившись про допомогу в заробітку на кріптобіржах, виконав всі умови усної домовленості, а саме: здійснив переказ грошових коштів на загальну суму 37 082,00 грн різними платежами на одну і ту саму банківську картку невстановленої особи, а саме: 3 платежі на загальну суму 27 888 грн на картку за № НОМЕР_2 ; 1 платіж на загальну суму 270,68 криптовалюти USDT (аналог долара США) на віртуальний гаманець з адресою НОМЕР_5. Після чого зв`язок з невстановленою особою зник та на повідомлення в додатку «Telegram» не відповідає.

На виконання ухвали слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року було здійснено тимчасовий доступ до інформації по банківській картці № НОМЕР_2 , в ході якого встановлено, що вказана картка була видана на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , котра була прив`язана до фінансового номеру НОМЕР_4 оператора телекомунікацій ТОВ «Лайфселл» та у подальшому було здійснено зміну фінансового номеру на номер НОМЕР_1 оператора телекомунікацій ПрАТ «Vodafone».

На виконання доручення відповідно до ст. 40-1 КПК України встановлено, що вказаний номер телефону НОМЕР_1 оператора телекомунікацій ПрАТ «Vodafone» належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Таким чином, проведеними заходами встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 .

22 травня 2024 року в період часу з 07 години 29 хвилин по 08 годину 45 хвилин за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: на мобільний телефон марки «Realme 55С» зі слотом сім-картки НОМЕР_1 оператора телекомунікацій ПрАТ «Vodafone», який поміщено до сейф-пакету 7197812 та опечатано; ноутбук марки «ASUS», який поміщено до сейф-пакету INZ 4019899 та опечатано.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Постановою начальника СД ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 22 травня 2024 року мобільний телефон марки «Realme 55С» зі слотом сім-картки НОМЕР_1 оператора телекомунікацій ПрАТ «Vodafone», який поміщено до сейф-пакету 7197812 та опечатано, ноутбук марки «ASUS», який поміщено до сейф-пакету INZ 4019899 та опечатано, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000020 від 16 лютого 2024 року та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.

Враховуючи вищенаведене, оскільки вказане у клопотанні майно є речовими доказами у справі, є майном, процесуальний статус якого відповідає статті 98 КПК України, з метою припинення протиправної діяльності, забезпечення речових доказів, проведення всебічного та повного досудового розслідування, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити, забезпечити накладення арешту на вилучений матеріальний об`єкт, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника сектору дізнання ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку 22 травня 2024 року у період часу з 07 години 29 хвилин по 08 годину 45 хвилин за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на мобільний телефон марки «Realme 55С» зі слотом сім-картки НОМЕР_1 оператора телекомунікацій ПрАТ «Vodafone», який поміщено до сейф-пакету 7197812 та опечатано; ноутбук марки «ASUS», який поміщено до сейф-пакету INZ 4019899 та опечатано, та які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, до скасування арешту.

Ухвала про арешт майна виконується негайно сектором дізнання відділення поліції №1 Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області з письмовим повідомленням заінтересованих осіб.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі її до Саратського районного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1