Справа № 204/6502/24
Провадження № 1-кп/204/989/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань кримінальне провадження № 0002840 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2023, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, з вищою освітою, який перебуває у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Так, враховуючи матеріальне становище ОСОБА_5 існує ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може виїхати за межі країни або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності. На стадії досудового розслідування ОСОБА_5 неодноразово висловлювався про невизнання всіх гілок влади в Україні, не визнавав дію Законів України на території держави. Також обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які в подальшому будуть предметом розгляду в суді. Про наявність такого ризику свідчить те, що після обшуку у нього вдома, з метою знищення доказів, він або інша особа за його сприяння видалив з власного стільникового (мобільного) телефону всю інформацію, привівши його до заводського стану. ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може незаконного впливати на свідків шляхом застосування до останніх методів залякування, підкупу, шантажу, фізичного впливу. Про наявність такого ризику свідчить поведінка ОСОБА_5 на судових засіданнях, коли він погрожував розправою учасникам судового розгляду. Крім того, отримавши матеріали кримінального провадження та, перебуваючи на волі існує ризик, що ОСОБА_5 може розголосити відомості досудового розслідування, що в подальшому перешкоджатиме проведенню судового розгляду. Також наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, що обґрунтовано фактом того, що ОСОБА_5 має стійкі та сформовані проросійські погляди та не підтримує діючу владу на території України. Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу з правом внесення застави не є доцільним та можливим. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, оскільки кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безвладдя, безкарності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував в повному обсязі. Подав суду клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби. Клопотання захисника, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, обґрунтовано тим, що прокурором порушено порядок звернення до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу. Ризик вказані прокурором у клопотанні не доведені. На теперішній час ОСОБА_5 ні на кого впливати не може, у справі зібрано всі доказові матеріали, досудове розслідування завершилось. На думку захисника застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби буде достатнім для виконання ним. Покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений в судовому засіданні клопотання захисника підтримав, також просив суд врахувати його поганий стан здоров`я.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд на стадії судового розгляду не здійснює оцінку обґрунтованості підозри, оскільки обґрунтованість підозри вже була визнана при застосуванні до обвинуваченого на стадії досудового розслідування запобіжного заходу.

Однак, слід зазначити, що у контексті питання про зміну запобіжного заходу чи продовження його дії, суд оцінює як підстави, що слугували для обрання запобіжного заходу, так і їх чинність на етапі вирішення питання про його продовження, а так само обставини, на які сторона покликається в обґрунтування підстав для зміни запобіжного заходу на стадії судового розгляду.

На переконання сторони обвинувачення, очікування можливого суворого покарання саме по собі є реальним мотивом та підставою переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування.

Відносно ОСОБА_5 наразі встановлено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, зокрема, можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Натомість, суд вважає не доведеним вказаний прокурором ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, оскільки прокурором не визначено, які саме речі та документи може спотворити обвинувачений, при цьому досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, матеріали кримінального провадження перебувають у прокурора, а обвинувачений до них доступу не має. Також суд вважає необґрунтованим ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки клопотання прокурора не містить обґрунтування того, які дії з великою імовірністю може вчинити обвинувачений з метою перешкоджання кримінальному провадженню. Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, то даний ризик судом не приймається, оскільки він обґрунтований лише тим, що ОСОБА_5 не підтримує діючу владу на території України.

При розгляді в судовому засіданні клопотань прокурора та захисника, суд враховує тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховує вік обвинуваченого, те що він має постійне місце проживання на території м. Дніпра, має міцні соціальні зв`язки дружину та неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання. Суду належить вирішити, чи довели сторони кримінального провадження обставини, на які вони посилаються, вирішуючи це питання.

При вирішенні питання щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

З поданих суду клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту, з урахуванням обставин, викладених в обвинувальному акті, вбачається, що наразі виключних обставин для утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою немає, а наведені вище обставини можуть бути визнані судом такими, що свідчать про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала.

Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений має постійне місце проживання, те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, суд вважає, що в теперішній час запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби є обґрунтованим і співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя. Саме такий запобіжний захід може як запобігти імовірним ризикам, так і забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 в процесі розгляду кримінального провадження в суді.

Враховуючи викладене, на переконання суду, стороною обвинувачення на даному етапі судового слідства не було доведено неможливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж судового розгляду кримінального провадження, натомість, стороною захисту доведено підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт у певний період доби забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, тому клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу необхідно задовольнити, а клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 197, 314-317, 315, 369- 372, 376, 392 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на строк два місяці, тобто до 09 вересня 2024 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в нічний час доби з 22:00 год. по 05:00 год. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 09 вересня 2024 року, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога», надання невідкладної медичної допомоги обвинуваченому та подальшого невідкладного повернення до житла.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 09 вересня 2024 року наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Дніпра та Дніпропетровської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2,0 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти.

Передати ухвалу до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 для виконання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, направити начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)», ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 10.07.2024 року.

Суддя ОСОБА_1