Справа № 344/7563/24
Провадження № 11-сс/4808/142/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000292 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Зазначає, що прийнята слідчим суддею ухвала є незаконною, необґрунтованою та не вмотивованою та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що судом не враховано наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що будучи на волі підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Як встановлено слідством ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб вчинили дії щодо затоплення (знищення) автомобіля марки «Mitsubishi Outlender», на якому вони втікали з місця вчинення злочину, а також спалили одяг, в який були одягнені під час вчинення кримінального правопорушення. Проведеними слідчими (розшуковими) діями встановити місцезнаходження викрадених грошових коштів в сумі 7 600 000 грн., та 22 260 доларів США та провести їх вилучення на цей час не вдалося. Ще двоє осіб, які вчиняли злочин за попередньою змовою із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на даний час не встановлені та не затримані. А тому є всі підстави вважати, що такі грошові кошти - які є предметом злочину, можуть бути внесені як застава за ОСОБА_15 , або в інший спосіб використанні останнім для власних потреб.

Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_11 перебуваючи на волі зможе впливати на свідків, потерпілих та інших спільників злочину, місцеперебування яких на даний час встановлюється, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Указаний ризик слідчим суддею при винесенні ухвали також не врахований.

Звертає увагу, що розмір застави визначений судом в сумі 454 200 грн., явно не співрозмірний із матеріальною шкодою, яка спричинена потерпілому на загальну суму 8 480 828, 20 грн.

Вказує, що інкримінований ОСОБА_16 злочин є корисливим та вчинявся останнім з метою збагачення та є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі та не будучи працевлаштованим останній може вчинити аналогічні злочини проти власності. Також, при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 судом не у повній мірі враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та його наслідки.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2024 року застосовано щодо ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк до 16 червня 2024 року включно із визначенням розміру застави 454 200 грн., яка може бути внесена, як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України та доведеності наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд дійшов до висновку, що ОСОБА_8 слід визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу;

- підозрюваний ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі не погоджується з видом запобіжного заходу, який застосований відносно ОСОБА_8 і вказує на підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000292 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, як у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна, таке згідно з ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18 квітня 2024 року (а.п. 1-4), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 квітня 2024 року (а.п. 6-7), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 квітня 2024 року (а.п. 8-9), протоколом огляду місця події від 17 квітня 2024 року (а.п. 10-13), протоколом огляду місця події від 17 квітня 2024 року (а.п. 14-18), протоколом допиту потерпілого від 17 квітня 2024 року (а.п. 19-20), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2024 року (а.п. 21-22), протоколом допиту потерпілого від 17 квітня 2024 року (а.п. 23-24), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18 квітня 2024 року (а.п. 25-27), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18 квітня 2024 року (а.п. 28-30), протоколом обшуку від 17 квітня 2024 року (а.п. 31-33), протоколом огляду предметів від 18 квітня 2024 року (а.п. 34-36), повідомленням про підозру від 18 квітня 2024 року (а.п. 39-40), висновком експерта № СЕ-19/109-24/5461-ТР від 18 квітня 2024 року (а.п. 41), висновком експерта № СЕ-19/109-24/5471-ТР від 18 квітня 2024 року (а.п. 42) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

При цьому, досудове розслідування триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Разом з тим, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу не містить належного обґрунтування необхідності обрання саме альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі - 454 200 гривень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненому, а також дані про особу підозрюваного.

Також колегія суддів погоджується з твердженням прокурора про те, що судом першої інстанції не враховано наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що будучи на волі підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Як встановлено слідством ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб вчинили дії щодо затоплення (знищення) автомобіля марки «Mitsubishi Outlender», на якому вони втікали з місця вчинення злочину, а також спалили одяг, в який були одягнені під час вчинення кримінального правопорушення. Проведеними слідчими (розшуковими) діями встановити місцезнаходження викрадених грошових коштів в сумі 7 600 000 грн., та 22 260 доларів США та провести їх вилучення на цей час не вдалося. Ще двоє осіб, які вчиняли злочин за попередньою змовою із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на даний час не встановлені та не затримані. А тому є всі підстави вважати, що такі грошові - які є предметом злочину, можуть бути внесені як застава за ОСОБА_15 , або в інший спосіб використанні останнім для власних потреб.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підозрюваний ОСОБА_11 перебуваючи на волі зможе впливати на свідків, потерпілих та інших спільників злочину, місцеперебування яких на даний час встановлюється, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Під час апеляційного розгляду прокурором доведено наявність заявлених ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час апеляційного розгляду доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_15 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки таке не унеможливить прояву встановлених ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження.При застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Також колегія суддів звертає увагу, що інкримінований ОСОБА_16 злочин є корисливим та вчинявся останнім з метою збагачення та є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі та не будучи працевлаштованим останній може вчинити аналогічні злочини проти власності. При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 судом не у повній мірі враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та його наслідки.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_17 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, що належить до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті - тринадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Враховуючи положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, оцінюючи в сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_15 , що відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, - забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні дані про особу підозрюваного, а саме те, що він є військовослужбовцем, брав безпосередню участь у бойових діях та був поранений, на утриманні має двоє малолітніх дітей, дружина підозрюваного має важке захворювання та перебуває на лікуванні, опікується над перестарілою бабусею та дідусем які хворіють, а також те, що підозрюваний позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не зменшують встановлені ризики, не зможуть запобігти вказаним ризикам, а тому не є підставою для прийняття рішення про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000292 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України скасувати та постановити нову.

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 16 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5