ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000404 від 17.02.2023за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого,працюючого на посаді охоронця СК «Машинобудівник», на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення.

Судом встановлено, що 17.02.2023 року, близько 06 години водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїздній частині вулиці Соборна, що в місті Фастів, в напрямку центру міста Фастів Київської області, де навпроти будинку № 69 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , чим порушив вимоги пунктів Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), а саме: 12.2 ПДР України «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», та 12.3 ПДР України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», чим проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, внаслідок чого пішохід ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, що утворилися від дії тупого предмета і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно більше, ніж 21 день.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 12.2 та 12.3 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Доводи сторони обвинувачення.

Органами досудового розслідування вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Загальна правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 29 червня 2023 року слідчим СВ Фастівського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 і затверджений того ж дня прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 .

Водночас, за наслідками судового розгляду прокурор зауважив, що незважаючи на те, що ОСОБА_4 не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, докази, надані суду стороною обвинувачення доводять вину обвинуваченого у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а встановлені під час судового розгляду фактичні дані підтверджують висунуте ОСОБА_4 обвинувачення.

Показання потерпілої.

В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 участі не приймала, надіславши клопотання про проведення розгляду без її участі за станом здоров`я.

Доводи сторони захисту.

Позиція сторони захисту зводиться до тога, що діях ОСОБА_4 відсутні ознаки порушенняПравил дорожнього руху: останній зробив все можливе задля уникнення ДТП, оскільки рухався з мінімальною швидкістю, здійснив екстрене гальмування, яке через велику вагу автомобіля було тривале. Крім того захисник зауважив, що в діях потерпілої ОСОБА_7 наявні ознаки порушень Правил дорожнього руху, оскільки з показів свідка ОСОБА_10 та самого обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_7 рухалась з правого боку дороги, фактично виходила прямо під автобус, тобто у водія ОСОБА_4 не було можливості уникнути зіткнення.

ПОКАЗАННЯ ОБВИНУВАЧЕНОГО.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та надав суду наступні показання. Подія відбулася о 05 год. 50 хв. ранку, керував транспортним засобом Mersedes Sprinter з включеними фарами, на вулиці освітлення не було, покриття дороги було сухе, швидкість транспортного засобу була 30 км/год, потерпілу побачив правіше на дорозі, за скільки метрів не пам`ятає, нажав на гальма і почав гальмувати, чи був наїзд не знає, на думку свідка, він потерпілу не збивав, можливо зачепив, звуку удару не чув. Зупинився, щоб подивитися на людину, швидку допомогу та поліцію викликав свідок. Зразу після події побачив, що потерпіла лежить, разом зі свідком посадили її на сходи і намагалися допомогти. Шкоду потерпілій відшкодовувати не намагався, так як має проблеми з коштами.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що вина у виникненні ДТП повністю покладається на потерпілу ОСОБА_7 , яка нехтувала Правилами дорожнього руху та у темну пору добу не використовувала світлові елементи, вийшла на дорогу не впевнившись в безпеці дорожньої обстановки.

ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Відповідно до положень ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел.

Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року, у справі №154/3213/16).

У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст.84 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Показання свідків.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.354 КПК України та у присутності законного представника та спеціаліста, неповнолітній свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що в день події ішов по правій стороні вулиці, обвинувачений ОСОБА_4 їхав з району Кадлубиця в місті Фастів в сторону центра міста Фастів, жінку він не бачив, побачив лише тоді коли відбулося зіткнення транспортного засобу з жінкою, йшов по тротуарі зі сторони дороги, а автомобіль обвинуваченого їхав назустріч, момент зіткнення побачив з правої сторони автобуса, з лівої сторони не бачив, потім побіг викликати поліцію та швидку допомогу. Транспортний засіб, який здійснив зіткнення був сірого чи світлого кольору, мікроавтобус, на вулиці світла не було, автомобіль ОСОБА_4 їхав з увімкненим ближнім світлом фар, свідок почув свист коліс транспортного засобу і побачив вже лише зіткнення, яке відбулось після проїзду пішохідного переходу, потім побіг до них, жінка була у свідомості. Свідок разом з ОСОБА_4 почали підіймати жінку та викликав поліцію.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження судом досліджено наступні документи, на підставі яких встановлено наступне.

Відповідно до витягу з ЄРДР, органом досудового розслідування 17.02.2023 року внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України за таких обставин: 17.02.2023 близько 06 год. водій громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Фастів, ФОП « ОСОБА_4 » проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , освідуваний тверезий, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz» Sprinter 320Д реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Соборній в м. Фастів поруч із буд. № 67, здійснив наїзд на гр. ОСОБА_7 , 1953 року народження, проживаюча в АДРЕСА_2 , яка перебігала проїзну частину у невстановленому місці, з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого стегна та була госпіталізована до Фастівської ЦРЛ (а.с.113).

Відповідно рапорту від 17.02.2023 року, який приєднано до витягу з ЄРДР, 17.02.2023 о 06 год. 01 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 17.02.2023 о 06:00 за адресою: АДРЕСА_3 , повідомив, що неподалік ВП авто марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 збив літню жінку, жива, у свідомості, ШМД викликали, просить направить наряд поліції. Заявник: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 120-122).

Відповідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.02.2023 року проведеним старшим слідчим відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 від 17.02.2023 з схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.02.2023, за участю понятих: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в присутності водія ОСОБА_4 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме: від АДРЕСА_4 до перехрестя вул. Я.Мудрого та вул. Соборна. Під час огляду вилучено автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 123-133).

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 18.02.2023 року, автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «312D» 1999 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , та яким на підставі довіреності від 24.09.2021 року користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000404 від 17.02.2023 року, який зберігається на майданчику тимчасового утримання, що за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 135-136).

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/8972-ІТ від 28.03.2023 року, що наданий на підставі постанови про призначення інженерно-технічної експертизи, проведено інженерно-технічну експертизу за матеріалами досудового розслідування № 0000404. Висновки експертизи:

1.Система робочого гальма автомобіля «Mercedes-Benz» модель «312D»р.н. НОМЕР_3 , на момент огляду знаходиться в працездатному, технічно-несправному стані, через від`єднання блоку «ABS» від робочої гальмівної системи автомобіля. Від`єднання блоку «ABS» виникло до ДТП, та у водія була можливість її виявити перед виїздом.

2.Рульове керування автомобіля «Mercedes-Benz» модель «312D»р.н. НОМЕР_3 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією, не виявлено.

3.Елементи підвіски автомобіля «Mercedes-Benz» модель «312D»р.н. НОМЕР_3 , на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено (а.с. 143-146)

Згідно з висновком експерта № 31/д, наданим на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 10.05.2023 року, проведено судово-медичну експертизу по медичним документах за матеріалами досудового розслідування № 0000404 від 17.02.2023 на ім`я ОСОБА_7 , 1953 року народження. Підсумки експертизи: При проведенні судово-медичної експертизи по медичній документації у гр. ОСОБА_7 , 1953 року народження, мало місце наступне тілесне ушкодження: закритий черезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням (Протокол операції № 54 від 21.02.2023 р. Діагноз: ВРУ.МОС. Черезвертлюгового перелому пластиною і гвинтами), що утворився від дії тупого предмета, могло утворитися при обставинах, зазначених в постанові і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно більше, ніж 21 день( а.с. 149-150).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із додатком до протоколу від 19.04.2023 року, слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 за участі свідка ОСОБА_4 , понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , слідчим експериментом встановлено: 19.04.2023 року о 00 год. 00 хв. на місце ДТП, що мала місце 17.02.2023 року о 05 год. 30 хв. прибув водій автомобіля «Mercedes-Sprinter» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 та повідомив, що дорожня обстановка, погодні умови та дорожнє покриття відповідає тим, що були під час ДТП за адресою: АДРЕСА_3 . Під час слідчого експерименту водію ОСОБА_4 було запропоновано вказати місце наїзду, на що останній погодився та замірами було встановлено: що місце наїзду знаходиться 4,2 м. від правого краю проїжджої частини та 7,5 м. від ЛЕП АДРЕСА_6 . Далі, водію ОСОБА_4 було запропоновано вказати швидкість керованого ним транспортного засобу «Mercedes-Sprinter», на що останній погодився та повідомив, що швидкість керованого ним автомобіля на момент ДТП складала близько 30 км/год. Після, водію ОСОБА_4 було запропоновано вказати темп руху пішохода, на що останній погодився та вказав, що пішохід долав відстань 5 м. за час: t1-2,5c; t2-2,6c; t3-2,7c. Так, отримавши вищевказані дані, водію ОСОБА_4 було запропоновано шляхом приближення та віддалення об`єктів ДТП (автомобіля та пішохода) зробити замір видимості пішохода з робочого місця водія, на що останній погодився та експериментальним шляхом за допомогою автомобіля та пішохода було встановлено. При віддаленні автомобіля на відстань 31,2 м., що пропорційно 4 с. часу та пішохода на відтань 7,6 м., що також пропорційно 4 с. часу, з робочого місця водія при увімкненому світлі ближніх фар пішохода видно, що засвідчив водій ОСОБА_4 та поняті. Під час вищевказаних замірів ОСОБА_4 вносив корективи. Під час слідчого експерименту було використано: рулетка 30 м., крейда білого кольору, секундомір, автомобіль «Mercedes-Sprinter» р.н. НОМЕР_1 та статист. Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_4 від участі адвоката відмовився (а.с. 151-156).

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/27175-ІТ від 26.05.2023 року, що наданий на підставі постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, проведено інженерно-транспортну експертизу за матеріалами досудового розслідування № 0000404. Висновки експертизи:

1.В даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Mercedes-Benz» модель «312D» р.н. НОМЕР_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху України.

2.В заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «Mercedes-Benz» модель «312D»р.н. НОМЕР_3 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху.

3.З технічної точки зору в діях водія автомобіля марки «Mercedes-Benz» модель «312D»р.н. НОМЕР_3 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

4.Для встановлення відповідності дій пішохода вимогам Правил дорожнього руху України, не потрібно спеціальних знань в галузі авто техніки, а тому дане питання не вирішувалося ( а.с. 164-167).

ОЦІНКА ДОКАЗІВ В РОЗРІЗІ ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ ПРОВАДЖЕННЯ

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.286 КК України включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками. Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.

Кримінальна відповідальність за ст.286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у виді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України. Злочин вважається закінченим з моменту настання зазначених у ст.286 КК України наслідків.

Згідно висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду від 02червня 2022 року у справі № 369/1271/16-к (провадження №51-6029 км 21) поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння за ст. 286 КК України: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в ст. 286 частинах 1, 2 або 3 КК України, тобто тільки такі порушення правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків, і перебувають із ними у причинному зв`язку. Така позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, передбаченого ст. 286 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17).

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК України.

Відповідно до вимог п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Разом з тим, з досліджених доказів під час судового розгляду достовірно встановлено, що в дорожній ситуації , яка мала наслідком ДТП за участю водія ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_7 , водій повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху України та останній мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування. Разом з тим, через технічно-несправний стан системи робочого гальма через від`єднання блоку «ABS» від робочої гальмівної системи автомобіля, вчинити необхідні дій не було можливим.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 справа N 487/4245/18 провадження № 51-3880км21, показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Якщо обвинувачений посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання обвинуваченого підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.

З урахуванням встановлених фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 про його невинуватість у вчиненні ДТП та відсутності з його боку порушеньПравил дорожнього руху України, так як не мав технічної можливості уникнути зіткнення, оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Твердження сторони захисту, що потерпіла перебувала поза межами пішохідного переходу, так званої «зебри», суд сприймає як позицію захисту, спрямовану на уникнення відповідальності, оскільки саме порушення вимог п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху України призвели до настання ДТП, оскільки система робочого гальма автомобіля була в технічно-несправному стані, через від`єднання блоку «ABS» від робочої гальмівної системи автомобіля, а у водія була можливість її виявити перед виїздом, чого останнім зроблено не було.

Суд зауважує, що відсутність технічних несправностей автомобілю марки «Mercedes-Benz» модель «312D»р.н. НОМЕР_3 , що встановлено протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу №00046-00948-22 від 22.12.2022 року (а.с.233), разом з тим не спростовує факту технічної несправності системи робочого гальма автомобіля саме на час ДТП 17.02.2023 року.

Суд констатує, що такий факт достовірно встановлено виходячи з інших досліджених судом доказів, зокрема висновком інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-23/8972-ІТ від 28.03.2023; висновком інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-23/27175-ІТ від 26.05.2023 та інших доказів у їх сукупності.

Щодо неможливості допитати в судовому засіданні потерпілу ОСОБА_7 суд зауважує наступне. Так, дійсно слід погодитись з тим, що відсутність показань потерпілої звузило коло доказів у кримінальному провадженні. Разом з тим, судом встановлено наявність об`єктивних причин, які перешкоджали проведенню її допиту.

При цьому обвинувальний вирок суду має ґрунтуватись на сукупності досліджених доказів, які є належними, допустимими та достатніми для висновку про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, суд за наслідками судового розгляду дійшов однозначного висновку про наявність достатніх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Крім того, вина ОСОБА_4 підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.02.2023 з додатком до нього схемою дорожньо-транспортної пригоди; висновком інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-23/8972-ІТ від 28.03.2023; висновком судово-медичної експертизи № 31/д від 10.05.2023; протоколом проведення слідчого експерименту з додатком від 19.04.2023; висновком інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-23/27175-ІТ від 26.05.2023, а також іншими належними та допустимими доказами, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд при постановленні вироку приходить до висновку про їх достатність для прийняття відповідного рішення, зокрема, про вчинення ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП, а тому вважає доведеною його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ПОКАРАННЯ ТА МОТИВИ ЙОГО ПРИЗНАЧЕННЯ

Прокурор в в судових дебатах просив призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на1 рік.

Обвинувачений та захисник просили виправдати його у зв`язку з недоведеністю вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст..65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В силу статті 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

В силу статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

При призначенні покарання обвинуваченому, судом враховано, що у відповідності до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім цього, суд бере до уваги характеризуючи дані обвинуваченого, а саме те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_7 є особою похилого віку (71 рік), в результаті ДТП їй спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, при цьому з показів обвинуваченого встановлено, що він шкоду потерпілій відшкодувати не намагався.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у даному конкретному випадку обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити основне покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає таке.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК вказує суду на обов`язковість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Указане положення закону України про кримінальну відповідальність не має альтернативного характеру застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 знехтував Правилами дорожнього руху, має посвідчення водія та право керування транспортним засобом, суд призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.

Відповідно до довідок про витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування, загальний розмір витрат становить 4277 грн. 80 коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів у справі слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4277 (чотири тисячі двісті сімдесят сім) грн. 80 копійок у дохід держави.

Речові докази у справі після набуття вироком законної сили, а саме: автомобіль марки «Mersedes-Benz» модель«312D» 1999 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 та яким на підставі довіреності від 24.09.2021 року користується ОСОБА_4 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1