Справа №463/3249/24
Провадження №1-кс/463/3009/24
У Х В А Л А

17 квітня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.02.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.02.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Просить вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивує тим, що слідчим слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. 15.02.2024 ОСОБА_3 звернулася до слідчого з заявою про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Постановою слідчого слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.02.2024 року, у залученні ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України відмовлено. Скаржник вважає, що оскаржувана постанова від 20.02.2024 про відмову у визнанні його потерпілим, винесена без врахування обставин, наведених заявником на предмет заподіяння шкоди. Тому вважає постанову такою, що винесена передчасно і просить її скасувати.

ОСОБА_3 просила розгляд скарги проводити у її відсутності.

Представник суб`єкта оскарження - СВ Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи, що матеріали кримінального провадження слідчим не надано, розгляд скарги проводиться на підставі поданих до скарги документів.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчим слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Відомості внесено на підставі заяви ОСОБА_3 .

15.02.2024 ОСОБА_3 звернулася до слідчого з заявою про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.02.2024 року, у залученні ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України відмовлено.

Слідчим в оскаржуваній постанові зазначено, що норми кримінально-процесуального закону передбачають випадки, коли особа по кримінальному провадженню не набуває статусу потерпілого. Одним із таких випадків, є неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. Злочин, передбачений ст.. 382 КК України, відноситься до XVIII розділу зазначеного кодексу, що стосується злочинів проти правосуддя, тобто посягання на суспільні відносини, що забезпечують нормальну, регламентовану, законодавчу діяльність суду та органів, які йому сприяють по реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя. Відтак, у даному кримінальному правопорушенні спричиняється шкода суспільним відносинам у сфері здійснення правосуддя, а саме органам, установам і уповноваженим законом особам, які сприяють здійсненню правосуддя, а не конкретній особі у даному випадку. Крім того, відсутні підтвердження завдання ОСОБА_3 шкоди.

Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.

Злочин, що передбачено ч.2 ст. 382 Кримінального кодексу України за конструкцією об`єктивної сторони належить до злочинів з формальним складом. Це випливає з того, що законодавець під час конструювання диспозиції статті обмежився вказівкою лише на суспільно небезпечне діяння як загальну обов`язкову ознаку об`єктивної сторони злочину без посилання на наслідки й причинний зв`язок. Тут наслідки прямо не вказуються у частині статті, але мається на увазі, що вони завжди або дуже часто виникають у разі скоєння відповідного діяння.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Довготривале невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, спричиняє стягувачеві, в даному випадку скаржнику, конкретні наслідки у вигляді шкоди.

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

В постанові слідчого від 20.02.2024 року відсутні мотиви, з яких слідчий виходив про відсутність заподіяння скаржнику шкоди даним кримінальним діянням, які докази досліджували при цьому.

За відсутності матеріалів кримінального провадження, неможливо встановити, які саме обставини досліджуються. В постанові про це не відображено як і не зазначено, чи проведено слідчі дії, та які саме, на предмет перевірки заподіяння заявнику шкоди. Також не можливо встановити чи враховані всі обставин, наведені заявником на предмет заподіяння шкоди. Натомість, слідчий обмежується лише констатацією ст. 55 КПК України.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.02.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , або іншу уповноважену особу в провадженні якої перебуває кримінальне провадження №0003400 від 06.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 11.02.2024 про залучення особи як потерпілого, з прийняттям законного та обґрунтованого процесуального рішення та повідомити заявника про прийняте рішення, у встановлений КПК України строк та спосіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1