Єдиний унікальний номер № 285/3459/24
Провадження № 1-кп/0285/600/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судовому провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла (малолітня) ОСОБА_6 ,

потерпілий (малолітній) ОСОБА_7 ,

законний представник потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000202 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Корець Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , місце роботи - не встановлено, із середньо-технічною освітою, відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 злісно ухилялася від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2023 року у справі № 285/236/23.

Так, ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто маючи можливість виконання рішення суду про стягнення аліментів, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не здійснила, внаслідок чого станом на 31.05.2024 року виникла заборгованість у розмірі 15 980 грн 00 коп., що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 01.01.2024 року по 31.05.2024 року, злісно ухилялася від сплати аліментів встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2023 року у справі № 285/236/23 та його не виконувала.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_4 , що була представлена захисником ОСОБА_5 , беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорювала встановлені у результаті досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за її відсутності. Викладене підтверджується заявою обвинуваченої ОСОБА_4 від 27.06.2024 року щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, що ним підписана за участі захисника.

Законний представник потерпілих ОСОБА_8 також не заперечував щодо розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Прокурор відповідно до ч.1 ст. 302 КПК України, подала клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд постановив за можливе розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ст. 381 КПК України.

Оцінюючи встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд доходить висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно положень ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим діяння є кримінальним проступком.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 66 КК України, судом не встановлено. Позицію останньої щодо визнання вини, суд не трактує як щире каяття, оскільки ОСОБА_4 на момент постановлення вироку борг по аліментах згідно рішення суду не погасила.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкцією ч. 1 ст. 164 КК України передбачено ряд альтернативних покарань: громадські роботи, арешт та обмеження волі.

При обранні виду покарання суд враховує особу обвинуваченої, яка у силу вимог ст. 89 КК України є не судимою, її вік, задовільний стан здоров`я, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштована, займається тимчасовими заробітками, на обліку в психіатричному відділенні не перебуває, наявні періодичні звернення до лікаря-нарколога, відношення до вчиненого, яка свою вину у вчиненому визнала.

Отже, враховуючи вище викладена та те, що вчинений кримінальний проступок до тяжких наслідків не привів, особу обвинуваченої, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, судпризначає покарання у виді громадських робіт.

На думку суду саме таке покарання сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і обрати їй покарання за цим законом у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1