Справа № 495/4097/24
№ провадження 1-кс/495/1264/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2024 до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України у кримінальному провадженні №0000489 від 09.04.2024 року, в якій він просив:

- визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 щодо не ознайомлення ОСОБА_3 з правами та обов?язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального злочину;

- скасувати постанову старшого слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року, винесену в рамках кримінального провадження № 0000489 від 09 квітня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , як таку, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Короткий виклад змісту поданої скарги.

09.04.2024 року старшим слідчим СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_6 на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 27.02.2024 року по справі № 495/862/24, 1-кс/495/208/24 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ст. 382 КК України.

25.04.2024 в інтересах ОСОБА_3 представником адвокатом ОСОБА_4 було подано клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000489 від 09.04.2024, у відповідь на яке у травні 2024 року отримано постанову за підписом старшого слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні 0000489 від 09.04.2024 р., оскільки не надано документального підтвердження щодо наявних заборгованостей у ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3

29.05.2025 року в інтересах ОСОБА_3 було повторно подане клопотання про визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні № 0000489 від 09.04.2024 та додано документи, що підтверджують заборгованість ОСОБА_7 перед ОСОБА_3

06.06.2024 року в канцелярії Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області під особистий розпис було отримано постанову старшого слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року, згідно якої ОСОБА_3 повторно відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні 0000489 від 09.04.2024 р., оскільки не вилучено необхідну документацію шляхом здійснення тимчасового доступу до речей та документів.

На думку скаржника вказана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, з урахуванням чого скаржник просив скасувати постанову старшого слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року, винесену в рамках кримінального провадження № 0000489 від 09 квітня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , як таку, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Позиції сторін.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Адвокат ОСОБА_4 11.06.2024 надав заяву, у якій просив розглядати клопотання без його участі та задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений, надав матеріали кримінального провадження.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Як вбачається з копії постанови про розгляд клопотання від 30.05.2024 в провадженні СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження N?0000489 за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.382 КК України. Встановлено, що 08.04.2024 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_4 . відповідно до якої останній повідомляє про невиконання судового рішення. В ході досудового розслідування від заявника ОСОБА_4 (що заявляє клопотання в інтересах ОСОБА_3 ) надійшло клопотання про залучення у якості потерпілого. Відповідно до викладеного в клопотанні та на теперішньому етапі досудового розслідування, не встановлено чи було завдано збитків ОСОБА_3 , оскільки наразі не вилучено необхідну документацію шляхом здійснення тимчасового доступу до речей та документів. При подальшому проведенні досудового розслідування, у разі встановлення факту спричинення збитків громадянину ОСОБА_3 від правопорушення. буде прийнято рішення щодо питання про визнання останнього потерпілою стороною.

Дослідивши зазначене у клопотанні слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В силу положень ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним порушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 мотивована тим, що у справі відсутні достатні дані, які б вказували на те, що останньому завдано збитків.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 30.05.2024 слідчий суддя вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, постанова не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні ОСОБА_3 потерпілим та щодо надання йому відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні з посиланням на докази, які здобуті в результаті слідчих дій в установленому порядку.

Проте слідчим не з`ясовувалось питання щодо заподіяння скаржнику певної шкоди, не перевірено, чи є в матеріалах кримінального провадження дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявник вважає, що можливим кримінальним правопорушенням йому заподіяна певна шкода. Законодавчі вимоги щодо вмотивованості постанови слідчим при її винесенні не були дотримані з огляду на те, що у постанові міститься лише загальне посилання на відсутність даних, які б свідчили про завдання шкоди заявнику, тоді як слідчим не зібрані всі можливі та необхідні докази, які б могли підтверджувати факт, що заявнику спричинено майнову /моральну/шкоду, або ж така шкода відсутня, чи відсутній причинний зв`язок між вчиненим кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою.

Отже, слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву ОСОБА_3 , що не відповідає вимогам КПК України, зокрема,ст.110 цього Кодексу.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесені виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа, та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Частиною другою ст.307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність повноважень щодо визнання протиправною бездіяльності уповноважених осіб, оскільки не наділений правом приймати рішення щодо даного питання. У зв`язку з зазначеним, чинним КПК України не передбачено винесення рішення щодо визнання протиправною бездіяльність старшого слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 щодо не ознайомлення ОСОБА_3 з правами та обов?язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального злочину, а отже у задоволенні скарги в цій частині має бути відмовлено.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого від 30.05.2024 щодо відмови у визнанні потерпілим такою, що винесена передчасно без відповідної мотивації та достатнього обґрунтування та за вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувану постанову слідчого від 30.05.2024 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303-307, 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 30 травня 2024 року, винесену в рамках кримінального провадження № 0000489 від 09 квітня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 скасувати.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1