Справа № 308/5647/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/205/24, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 квітня 2024 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0002573, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше судимого,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше судимого,

й обрано щодо кожного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк не більше ніж 60 днів, до 31 травня 2024 року включно з визначенням застави у розмірі шістдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680,00 грн (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн.

У разі внесення застави на обвинувачених покладені такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, у якому вони проживають, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду оскаржується в частині обрання запобіжного заході у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0002573, відомості про кримінальне правопорушення в якому 26.12.2023 внесені до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинена в умовах воєнного стану, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. 01 квітня 2024 року у кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про обрання щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказані особи обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, можуть переховуватися від органу досудового слідства та суду, зокрема це підтверджується тим, що вони вчинили злочин під час дії запобіжного заходу обраного щодо них Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області та обвинувачуються у новому умисному корисливому тяжкому злочині, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Існує ризик того, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 можуть незаконно впливати на свідків, представника потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь, оскільки обвинуваченим відомі прізвища та адреси проживання свідків та потерпілих. Існує ризик того, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор звертає увагу суду на те, що обвинувачені ніде не працюють, не одружені, утриманців не мають, на даний час утримуються в ДУ «Закарпатська УВП № 9», раніше судимі, у інших кримінальних провадженнях до них обирався запобіжний захід під час якого вони вчинили нове кримінальне правопорушення. Також посилається на те, що підстав для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у сторони обвинувачення не має, а менш суворі запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаних ризиків. Враховуючи відсутність соціальних зв`язків у обвинувачених за місцем проживання та реєстрації, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні вказаного злочину; існування на даний час ризиків, прокурор просить задовольнити клопотання та обрати відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі суду вказується на те, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на існування який вказує прокурор. Так, існує ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України; існування на даний час ризиків, зазначених прокурором у клопотанні, та доведених під час розгляду клопотання, які є реальними, триваючими, об`єктивно існують, та свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання та меті забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а тому, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та обрати обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 181 680,00 грн (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят грн. 00 копійок).

Ухвала суду оскаржується в частині обрання запобіжного заході у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що прокурор подав до суду клопотання у порушення строків, передбачених ч. 6 ст. 199 КПК України, а саме за три дні до закінчення строку дії запобіжного заходу відповідно до ухвали слідчого судді від 01.03.2024. Апелянт вважає, що до клопотання не долучено матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, відповідно до положень ч. 2 ст. 184 КПК України, що стороною обвинувачення не доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали. Разом із тим, береться до уваги і те, що сторона захисту не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_5 і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Ухвала суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржується, а тому відповідно до положень ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинене діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого (раніше судимий, не працюючий, не одружений, утриманців не має, обвинуваться у вчиненні злочину під дією іншого запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні), а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту потерпілого, свідків та дослідження доказів.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується і за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також наведених вище обставин, у тому числі і даних про особу обвинуваченого, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Із цих підстав, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що прокурор подав до суду клопотання у порушення строків, передбачених ч. 6 ст. 199 КПК України, а саме за три дні до закінчення строку дії запобіжного заходу відповідно до ухвали слідчого судді від 01.03.2024. При цьому, вказані доводи визнаються такими, що не свідчать про відсутність встановлених ризиків, а також не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора.

Тому, колегія суддів вважає, що обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання прокурора, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора чи застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, він не буде належним чином виконувати покладені на нього як обвинуваченого процесуальні обов`язки, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності може ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, їх кількість та тяжкість, а також інші наведені вище обставини, у тому числі і дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, негативні наслідки для суспільства від кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, його майновий і сімейний стан, і обґрунтовано визначив ОСОБА_5 заставу у межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 гривень, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений судом обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави - 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні. Разом із тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 і такий обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та тяжкими наслідками для суспільства від злочинів проти власності.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України до 31.05.2024 включно із визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено обставин та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і на такі сторона захисту не посилається в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0002573, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та обрано щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк не більше ніж 60 днів, тобто до 31 травня 2024 року включно з визначенням застави у розмірі шістдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680,00 грн (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: