гСправа № 187/1012/24 Провадження №1-кп/0187/91/24
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петриківка в залі суду кримінальне провадження № 0000199 від 18.05.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с Сорочине Петриківського району Дніпропетровської області, громадянин України, освіта неповна середня, неодружений, офіційно не працює, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на військовому обліку не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

27 квітня 2024 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на підробітках у полях, а саме на земельній ділянці з координатами 48.740850,34.652258 поблизу поля, за адресою: АДРЕСА_3 , в компанії з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , під час спільного виконання польових робіт, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи свій раптово виниклий прямий злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння майном ОСОБА_9 , а саме мобільним телефоном марки «РОСО С40», модель НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , який ОСОБА_4 визначив для себе як об`єкт свого злочинного посягання.

Будучи обізнаним, що 24.02.2022 па підставі Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, на території України введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 271/2024, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року продовжено строком на 90 діб (тобто до 12 серпня 2024 року), ОСОБА_4 приступив до реалізації вищевказаного злочинного умислу.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, скориставшись відсутністю свідків, дочекавшись, щоб ОСОБА_9 пішов працювати, впевнившись у тому, що його дії носять таємний характер, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями здійснює таємне безоплатне вилучення майна поза волею власника, таємно викрав з рюкзака, що належить ОСОБА_9 , його мобільний телефон марки «РОСО С40», модель НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , ІМЕІ 1: НОМЕР_3 та ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з чохлом типу «бампер».

Довівши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду па загальну суму 3029 гривень 60 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що він дійсно при вказаних вище обставинах, у вказаний час та місці вчинив крадіжку мобільного телефону, що належать потерпілому ОСОБА_9 . У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд пересвідчився, що позиція підсудного ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні поза розумним сумнівом, в зв`язку з чим його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України).

ОСОБА_4 офіційно не одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується не задовільно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра і нарколога, раніше в силу ст.. 89 КК України до кримінальної відповідальності не притягався.

Як обставину, що згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та ступінь його тяжкості, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких ї злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи обставини, характер, тяжкість та суспільну небезпеку, спосіб вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність, що їх обтяжують, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

При визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням, на підставі встановленої сукупності обставин, даних, які характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням в межах строку, передбаченого ст.75 КК України, та встановленням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню, призведе до позитивних змін в його особистості та формуванню у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи від 21.05.2024 №2535/24 на суму 340 грн необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області 187/853/24 (провадження 1-кс/0187/146/24) від 23.05.2024 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 368-370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також обов`язки, передбачені п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту ухвалення вироку, а саме з 26.06.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи від 21.05.2024 №2535/24 у розмірі 340 грн. 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «РОСО С40», модель НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , ІМЕІ 1: НОМЕР_3 та ІМЕІ 2: НОМЕР_4 повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області 187/853/24 (провадження 1-кс/0187/146/24) від 23.05.2024 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1