Справа № 991/1583/24
Провадження 1-кп/991/17/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 березня 2024 року Київ

Колегія суддів Вищого антикорупційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянула клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України.

Підготовче провадження проведено за участі сторін та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 .

У процесі розгляду суд встановив:

1.27 лютого 2024 року зі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт від 27 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000014, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2024 року щодо ОСОБА_5 .

2.2. У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. Необхідність його повернення в клопотанні мотивоване таким: 1) обвинувальний акт не містить анкетних відомостей викривача та розміру пропонованої йому винагороди; 2) розмір витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні не відповідає дійсності; 3) у викладі фактичних обставин сторона обвинувачення вказує анкетні дані осіб, яким у даному кримінальному провадженні не пред`явлено обвинувачення та відносно яких немає вироку суду.

3.Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали заявлене клопотання.

4.Прокурор заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а доводи, на які посилається захисник, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Сторона обвинувачення вважає, що у викладі фактичних обставин вони відобразили усю хронологію подій, а тому і зазначені прізвища осіб відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження. Вказане не свідчить про порушення норми закону, оскільки формулювання обвинувачення, яке буде доводити сторона обвинувачення викладене лише щодо ОСОБА_5 . Щодо викривача, то це позиція детектива, який розпочинав досудове розслідування і, на переконання сторони обвинувачення, він не допустив жодного порушення у цій частині. Щодо не вірно зазначеної суми витрат на залучення експертів, то це є опискою, оскільки арифметично підрахувавши суми експертиз, зазначених у обвинувальному акті, можна встановити правильну загальну суму. Тому, на думку прокурора, підстав для повернення обвинувального акта немає.

5.Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт суд вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з огляду на таке.

6.Відповідно до ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

7.Щодо доводів захисника про відсутність у обвинувальному акті анкетних даних викривача та розміру пропонованої йому винагороди, то суд вважає ці доводи необґрунтованими.

7.1.Так, у частині 2 статті 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити, у тому числі, анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також розмір пропонованої винагороди викривачу.

7.2.Разом з тим, зазначення вказаних відомостей, як і взагалі прийняття такого рішення щодо визнання особи викривачем, є дискрецією сторони обвинувачення. Неприйняття такого рішення не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

8.Також захисник зазначав про необхідність повернення обвинувального акта з підстав, що у ньому не правильно зазначено розмір витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні.

8.1.Так, на 22 та 23 аркуші обвинувального акту зазначено: «Загальний розмір витрат на залучення експертів складає 233 089,98 гривень, із них:

-витрати на проведення судової експертизи відео-, звукозапису проведеної Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, висновок від 15.02.2024 NoCE-19-23/41956-В3 - 27 262,08 грн (стягувач платежу - держава в особі Національного антикорупційного бюро України, );

-витрати на проведення дактилоскопічної експертизи проведеної Волинським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, висновок від 23.08.2023 NoCE-19/103-23/9212-Д - 5736,00 грн (стягувач платежу - держава в особі Національного антикорупційного бюро України, );

-витрати на проведення судової експертизи зброї за експертною спеціальністю: «3.1. Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» проведеної Волинським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром МВС України, висновок від 26.09.2023 NoCE-19/103-23/10198-БЛ - 3346,00 грн (стягувач платежу - держава в особі Національного антикорупційного бюро України, );

-витрати на проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи проведеної Волинським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром МВС України, висновок від 05.10.2023 NoКСЕ-19/103-23/10197 -6692,00 грн (стягувач платежу - держава в особі Національного антикорупційного бюро України, ).»

8.2.На переконання суду, вказане свідчить про допущення стороною обвинувачення описки при зазначенні загальної суми витрат на проведення експертиз. Підрахувавши арифметично усі зазначені у обвинувальному акті суми виходить загальна - 43 036,08 гривень.

8.3.Разом з тим, суд доходить висновку, що вказана описка не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

9.Щодо доводів захисника про те, що виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, визначено з порушенням презумпції невинуватості, то суд вважає їх необґрунтованими.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначено таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.»

Складений обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими. Ці фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість стороні захисту зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Стосовно зазначення у обвинувальному акті відомостей про інших осіб, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , то суд не вважає це порушенням, що тягне за собою повернення обвинувального акта прокурору.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Навальний і Офіцеров проти Росії» (Navalnyy and Ofitserov v Russia, заяви № 46632/13 і № 28671/14) зазначив, що обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їх справ.

10.Відтак, підстав для повернення обвинувального акта прокурору суд не вбачає.

Керуючись вищенаведеним та на підставі статей 1, 3, 291, 314 КПК України суд постановив:

1.У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, - відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14

ОСОБА_12