Справа № 346/3565/23
Провадження № 1-кп/346/258/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , секретар судових засідань: ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000042, в якому ОСОБА_3 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Чульман міста Нерюнгрі, Республіки Саха Якутія Російської Федерації; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; повна середня освіта; одружений, дітей не має; проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону правління військової частини НОМЕР_1 ; судимостей не має; під спостереженням лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває), обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження № 0000042 є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_4 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення, яке суд вважає доведеним:

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, ОСОБА_3 , 25.02.2022 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до ЗСУ. Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2022 року №151-РС солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду номера обслуги Зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-аритлерійського дивізіону управління військової частини НОМЕР_1 (а.с. 2-5). А згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2022 №293, солдат ОСОБА_3 , вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старший солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

При цьому, згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника)

Згідно з Указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

І згідно з статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану старшому солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, 01.03.2023 року, приблизно о 11:00 годині, старший солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), та незаконно, без поважних причин перебував поза її розташуванням до 27.06.2023 року знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд.

27.06.2023 року о 15 годині солдат ОСОБА_3 , з`явився до Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та повідомив про своє бажання та готовність у подальшому проходити військову службу в ЗСУ.

Отже, такими своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_3 безпосередньо у судовому засіданні. Вказані в обвинуваченні обставини ОСОБА_3 не оспорював і просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин (як і прокурор) через, що суд на підставі частини 2 статті 349 КПК України, попередньо виконавши всі умови для її застосування, визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин обвинувачення. І тому суд вважає, що діяння, у вчиненні якого ОСОБА_3 звинувачує прокурор, дійсно мало місце.

Також суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що вказане діяння ОСОБА_3 дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України. Суд враховує те, що ОСОБА_3 добровільно і свідомо визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, і суд також вважає саме його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в осудному стані, умисно, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 5 статті 407 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_3 .

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_3 або звільняли його від кримінальної відповідальності судом не встановлені, а тому ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення за частиною 5 статті 407 КК України, на загальних підставах.

Суд погоджується із прокурором у тому, що обставинами, які на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відносяться до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння ОСОБА_3 розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання, які передбачені статтею 67 КК України, прокурором не встановлені, як і судом.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 КК (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 КК України, суд виходить з наступного:

- санкція частини 5 статті 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_3 , зокрема ті, що вказані вище і нижче за текстом;

- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні обвинувачення), за яких ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 5 статті 12 КК України, є тяжким злочином та кваліфікуються за частиною 5 статті 407 КК України;

- ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Чульман міста Нерюнгрі, Республіки Саха Якутія Російської Федерації (а.с.64-68: паспорт); зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.64-68: паспорт); фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.84: вимога щодо судимостей); має повну середню освіту (а.с.58-61: військовий квиток); одружений (а.с.72: свідоцтво про шлюб); дітей не має (а.с.58-61: військовий квиток); проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону правління військової частини НОМЕР_1 (а.с. 56: витяг з наказу; а.с.57: службова характеристика; а.с.58-61: військовий квиток); судимостей не має (а.с.84: довідка про відсутність судимостей); під спостереженням лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває (а.с.69: довідка);

- за місцем проживання, ОСОБА_3 характеризується позитивно, правопорушень не скоював, користується повагою серед жителів села (а.с.71: довідка);

- за станом здоров`я, ОСОБА_3 має захворювання, пов`язані із проходженням військової служби, зокрема отримав вогнепальне осколкове поранення правого плеча, сідничної ділянки та правого стегна за обставин безпосередньої участі у бойових діях (а.с.62: довідка);

- за місцем служби, ОСОБА_3 показав себе з негативної сторони: до виконання службових обов`язків ставиться безвідповідально, потребує постійного контролю зі сорни командирів, у колективі характеризується як конфліктна особа (а.с.57: службова характеристика);

- ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення з прямим умислом, але обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

- наслідком вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення є порушення встановленого порядку несення військової служби.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити найменш суворий вид покарання, що передбачений частиною 5 статті 407 КК України, тобто позбавлення волі, і на нейменший строк: 5 років. Позаяк саме таке покарання є необхідним, але і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд відзначає, що підстав для застосування ст.69 чи ст.75 КК України, з огляду на їх зміст та викладені вище обставини, не має.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених ст.368 КПК України - відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,318-371,373-377,392-395,532 КПК України суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківвської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення вироку, оскільки не викликались з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя: ОСОБА_1