ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/832/24 Справа № 235/2411/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.04.2024 року про арешт майна, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні СУ ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000540 від 01.09.2023 р. за ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.04.2024 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт в кримінальному провадженні № 0000540 від 01.09.2023 р. за ч. 2 ст. 307 КК України на майно, тимчасово вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 ..

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала незаконна та підлягає скасуванню. Просить ухвалу скасувати, повернути клопотання слідчого про арешт майна, зобов`язати слідчого повернути вилучене майно.

Позиції учасників судового провадження

Сторона захисту підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з такого.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаним вимогам закону ухвала слідчого судді відповідає.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СУ ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000540 від 01.09.2023 р. за ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході обшуку встановлено та вилучено майно, яке має значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що майно, виявлене в ході обшуку, може мати значення речових доказів та використане як речові докази, та в подальшому може бути конфісковано, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність правових підстав для накладення арешту на вищевказані речові докази.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею було враховано наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно на час розгляду клопотання була обґрунтована та доцільна.

Що стосується доводів апелянта щодо пропуску строку на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, колегія суддів зауважує, що оскільки 22.03.2024 р. є п`ятницею, а 23.03.2024 р. та 24.03.2024 р. є вихідними днями, робота суду в ці дні не здійснюється, тож слідчий подав клопотання при першій об`єктивній можливості.

За таких обставин адвокатом ОСОБА_7 не наведено правових підстав, які б свідчили про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення, допущені під час розгляду клопотання слідчим суддею, а саме порушення ч. 2 ст. 172 КПК України, колегія суддів вважає, що вказане порушення не є таким, що істотно впливає на законність прийнятого рішення, адже фактично під час апеляційного розгляду реалізовано процес змагальності, в тому числі всі сторони кримінального провадження мали реальну можливість навести доводи та закріпити їх доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.04.2024 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000540 залишити без змін.

Судді: