Справа № 304/1585/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження: прокурорки ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/585/23, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2023 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляна Свалявського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого (має на утриманні трьох дітей), офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 170 (сто сімдесят) годин.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, 22 липня 2023 року, приблизно о 22.00 год, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , схопив її своїми руками за руки та стиснув пальці, після чого долонею руки наніс їй один удар по спині, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах обох верхніх кінцівок та спини, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок у частині призначеного йому покарання змінити. Апелянт не оспорює висновки суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 . При цьому, обвинувачений вважає, що призначене йому судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, що за своїм розміром є явно несправедливим через свою суворість. Зазначає, що місцевий суд врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин, зокрема щире каяття ОСОБА_6 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання не взяв до уваги те, що апелянт одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за якими здійснює догляд та піклування, стан здоров`я апелянта є незадовільним, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Також посилається на те, що через травму ноги тимчасово не працює, через що не має змоги виконувати громадські роботи. Вважає, що покарання у виді штрафу в розмірі до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян буде справедливим та відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Просить призначити йому покарання, співмірне його діянням та особі обвинуваченого.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої сторони, неявка якої, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: потерпіла ОСОБА_8 належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від потерпілої не надходило; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у нанесенні потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на приписи ст. 404 КПК України, не перевіряється і визнається таким, що ґрунтується на вимогах законодавства та наявних у матеріалах кримінального провадження доказах.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів також бере до уваги те, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, врахувавши думку сторін кримінального провадження, зокрема подані сторонами кримінального провадження заяви про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду - без дослідження всіх зібраних органом досудового розслідування доказів, приписи ст. ст. 302, 381, 382 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Тому, вирок переглядається лише у межах доводів апеляційної скарги щодо суворості призначеного ОСОБА_6 покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 170 годин є занадто суворим заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище норм та роз`яснень не дотримані у повній мірі, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до кримінальних проступків, за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню та трьох малолітніх дітей, раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, визнав вину, щиро покаявся, у потерпілої сторони відсутні будь-які претензії щодо обвинуваченого.

Відповідно до наданого стороною захисту заключення лікаря від 05.09.2023 (а. к. п. 35), у ОСОБА_6 діагностовано УЗ ознаки пошкодження медіального меніску, незначного випоту колінного суглобу.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обставин, які б обтяжували ОСОБА_6 покарання, немає.

Тому, беручи до уваги наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 170 годин не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у вироку не наведено відповідних мотивів, з яких суд першої інстанції, враховуючи відомості, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 виключно з позитивної сторони, обставини, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Із урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде достатнім покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме таке покарання, на переконання апеляційного суду, відповідатиме як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, а також буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і у свою чергу сприятиме досягненню основної мети - виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З огляду на вищенаведене, вирок суду першої інстанції у частині призначення покарання підлягає зміні, з пом`якшенням призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б могли слугувати безумовною підставою для скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у частині призначеного покарання підлягає до зміни, а апеляційна скарга сторони захисту -задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2023 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, змінити.

Пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України покарання до штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: