Справа № 344/9998/24
Провадження № 1-кс/344/4246/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавачу СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000449 від 26 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Дізнавач за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 25 травня 2024 року до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, надійшов рапорт від інспектора взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що 25 травня 2024 року близько 10:00 год по вул. Надрічна, 6, м. Івано-Франківськ, було зупинено транспортний засіб марки «Мерседес» моделі «А140», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час перевірки документів, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив працівникам поліції свідоцтво транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке містить явні ознаки підробки.

25 травня 2024 року в ході огляду місця події дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , яке поміщено в спец пакет WAR 1151064. Транспортний засіб марки «Мерседес» моделі «А140», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2001 року випуску, та ключі до нього, вилучено та поміщено на зберігання на спецмайданчику, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 травня 2024 року автомобіль марки «Мерседес» моделі «А140», державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключі до нього визнано речовим доказом та після вилучення зберігається на території спецмайданчику, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження - накладення арешту на майно може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Метою накладення арешту на «Мерседес» моделі «А140», державний номерний знак НОМЕР_1 та ключі до нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та НОМЕР_2 є збереження речових доказів.

Підставою накладення арешту на вказане майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

За таких обставин дізнавач за погодженням з прокурором просить накласти на вилучене майно.

Дізнавач у судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій просить розгляд клопотання проводити без її участі, підтримує вимоги клопотання у повному обсязі, просить клопотання задовольнити.

У судове засідання особа, у якої вилучено майно, не прибув, проте до суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, просить клопотання задовольнити та накласти арешт на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На підставі досліджених матеріалів слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частина перша статті 131 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами абзацу першого частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності з положеннями частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Встановлено, що дізнавач звернулася з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, та у строк, встановлений частиною п`ятою статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Стороною кримінального провадження, який звернувся з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказані у клопотанні речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Мерседес» моделі «А140», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключі від автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та НОМЕР_3 , що були вилучені у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду місця події 25 травня 2024 року до проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз, або його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1