Справа № 589/5115/17
Провадження № 1-кп/589/15/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.08.2011 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- 23.09.2011 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 128, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- 27.03.2013 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,

- 19.10.2023 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В один із днів в середині серпня 2017 року, в нічний час, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, шляхом зриву навісного замку проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно від оточуючих викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: зарядно-пусковий прилад для автомобіля, марки «Електрон» вартістю 1000 грн, ножний автомобільний насос вартістю 400 грн, велосипедний ручний насос вартістю 50 грн, набір накидних голівок з трещіткою та подовжувачем вартістю 460 грн, електричний чайник вартістю 150 грн, два подовжувача довжиною по 5 м, вартістю 100 грн, подовжувач довжиною 15 м, вартістю 80 грн, 5 кг мідного дроту вартістю 500 грн, мідний металобрухт вагою 15 кг, вартістю 1 500 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4 240 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Крім цього, в один із днів в середині вересня 2017 року, в нічний час, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, шляхом зриву навісного замку проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно від оточуючих викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: лічильник води моделі «КВ-1.5» вартістю 177,33 грн, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 177,33 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Крім цього, в період з 08.10.2017 по 10.10.2017, в нічний час, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, шляхом зриву навісного замку проник до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно від оточуючих викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: бензопилу марки «ІЖ МАШ» вартістю 1581,66 грн, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1581,66 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, в один із днів в середині жовтня 2017 року, в нічний час, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, шляхом пошкодження віконного скла проник до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно від оточуючих викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: гроші в сумі 6700 грн, велюрову двосторонню ковдру вартістю 1200 грн, хлопкові рушники в кількості 13 шт., вартістю 1 560 грн, хлопкові рушники в кількості 15 шт., вартістю 750 грн, вафельні рушники у кількості 15 шт., вартістю 450 грн, рулон тюлю вартістю 1 350 грн., наволочки в кількості 20 шт., вартістю 733,2 грн, простирадла льняні в кількості 3 шт., вартістю 589,98 грн, простирадла ситцеві в кількості 7 шт., вартістю 886,52 грн, підковдри ситцеві в кількості 4 шт, вартістю 619,98 грн, підковдри ситцеві в кількості 5 шт., вартістю 645 грн, відрізи тканини білого кольору розміром 2,5 х 2,5 метра в кількості 2 шт. вартістю 440 грн, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 15 924,68 грн.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Також, в ніч на 04.10.2017, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, шляхом зриву навісного замку проник до будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно від оточуючих викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: мотокосу марки «Forte БМК-1943» вартістю 1 134,96 грн чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1 134,96 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що дійсно вчинив правопорушення за наведених в обвинувальному акті обставин, вказане в обвинуваченні відповідає дійсності. Підтвердив, що він в 2017 році вчинив п`ять крадіжок з будинків мешканців м. Шостка. Пояснив, що пішов на таке через скрутне матеріальне становище та необхідність утримувати дітей. Зауважив, що наразі він заробляє на життя, неофіційно працюючи на СТО. Просить суворо не карати, у вчиненому розкаюється, подібного більше не скоїть.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, одружений, має на утриманні малолітніх сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом з дитинства внаслідок дитячого церебрального паралічу (стійкі тяжкі незворотні рухові розлади), складний гіперметропічний астигматизм. Працює неофіційно на СТО, за місцем проживання скарг на нього не надходило, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте з 1997 року перебуває на обліку психіатра, при цьому згідно висновку судово-психіатричного експерта № 914 ОСОБА_12 може усвідомлювати свої дії та керувати ним.

Крім зазначеного, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, є рецидив кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, однієї обставини, що його обтяжує, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 с межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, остаточно призначивши покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Разом з тим, зважаючи, що з часу вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів (тобто більше шести років) відсутні дані про причетність ОСОБА_4 до вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вказане відповідає правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленого в постанові від 23.09.2019 в справі № 199/1496/17, провадження № 51-2631 кмо19, що кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інше кримінальне правопорушення, за яке вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Вирішуючи заявлені цивільні позови, суд приходить до наступного.

Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожною окремо, до суду подано цивільні позови про відшкодування шкоди, яка була завдана кримінальними правопорушеннями.

ОСОБА_7 за змістом позову просить стягнути зі ОСОБА_4 матеріальну шкоду (вартість викраденого майна, ремонтних робіт із заміни електричної проводи, замку, відшкодування заробітної плати за дні без збереження заробітної плати, що беруться для участі у судових засіданнях) у розмірі 4 819 грн та моральну 10 000 грн.

В свою чергу ОСОБА_8 заявила до стягнення 13 581 грн 44 коп матеріальної шкоди (вартість викраденого майна за виключенням повернутих ковдри та рулону тюлі) та 10 000 грн моральної.

Також потерпілі зазначають, що внаслідок дій обвинуваченого вони зазнали моральних страждань та душевних хвилювань, а тому просять стягнути з обвинуваченого крім матеріальної шкоди ще й моральну, яку кожна потерпіла оцінює в 10 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні цивільні позови визнав.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 умисно викрав належне потерпілим майно.

При цьому, слід зауважити, що викрадення спиртних напоїв, посуду, домашнього текстилю, лікарських засобів, про відшкодування вартості яких заявляє потерпіла ОСОБА_7 , не було інкриміновано обвинуваченому, відтак підстави для стягнення вартості цього майна з обвинуваченого відсутні.

Також позов ОСОБА_7 не підлягає задоволенню в частині відшкодування вартості ремонтних робіт (відновлення електричної проводки, заміна замку), а також відшкодування заробітної плати за дні без збереження заробітної плати, що беруться для участі у судових засіданнях, оскільки розмір такої шкоди не підтверджений жодними доказами.

Відтак позов ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог позову ОСОБА_8 , в частині відшкодування матеріальної шкоди, то такі є належно обґрунтованими, перелік та вартість майна в цілому відповідають обвинувальному акту (з врахуванням виключення вартості повернутого майна), окрім невірно зазначеної за змістом цивільного позову вартості чотирьох ситцевих підковдр 826,64 грн (в той час як згідно обвинувального акту вартість таких 619,98 грн), різниця якої стягненню не підлягає.

Таким чином, зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 13 374 грн 68 коп.

Вирішуючи вимоги позовів про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд вважає, що неправомірне заволодіння обвинуваченим майном потерпілих призвело до моральних страждань останніх, їх переживань з приводу вчиненого по відношенню до них кримінального правопорушення та втрати свого майна, тобто потерпілим заподіяно моральну шкоду.

Між вказаними протиправним діянням відповідача (вчиненням кримінального правопорушення) та заподіяною моральною шкодою потерпілим мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілих, характер їх душевних страждань, пов`язаний з майновими втратами, необхідністю усунення наслідків кримінального правопорушення, визнання обвинуваченим позовний вимог, а тому суд виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди по 4 тисячі гривень на користь кожної потерпілої.

Клопотань про застосування запобіжних заходів не надходило.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.10.2023, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 3 роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 4 000 грн 00 к.

В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 13 374 грн 68 к. моральну шкоду в розмірі 4 000 грн 00 к.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази:

- велюрову ковдру та тюль, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити останній;

- викрутку, лом, плоскогубці, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, знищити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави 3 361 грн 58 коп. в рахунок відшкодування вартості проведених експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, потерпілим роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1