КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/1498/14
Провадження №11-кп/824/1436/2024 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

27 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000175 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 рокущодо обвинуваченого

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мелітополь Запорізької області, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, 2004 року народження, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13

потерпілого ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_11 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_10 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону України "Про амністію у 2014 році".

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 про стягнення з ОСОБА_10 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 : моральну шкоду у розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень; витрати на правову допомогу в розмірі 3 700 (три тисячі сімсот) гривень; витрати на залучення спеціаліста у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 6 052 гривні 50 копійок: вартість проведеної Київським міським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України автотехнічної експертизи №472ат від 22.06.2016 року в розмірі 1100 гривень 50 копійок та Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України автотоварознавчої експертизи №12418/17-54 від 29.12.2017 року в розмірі 4 952 гривні в дохід держави.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_10 17.09.2011 року приблизно об 11 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki SX4», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 65-68 км/год. по сухому асфальтобетонному покриттю вулиці Жилянської в місті Києві зі сторони вулиці Льва Толстого у напрямку вулиці Тарасівської, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 8.7.3 е), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України, а саме - перетинаючи регульоване світлофорним об`єктом перехрестя вулиці Жилянської та вулиці Паньківської в місті Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та проігнорувавши червоний сигнал світлофора, що горів для його руху, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп лінія) та не надав перевагу у русі автомобілю «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який з дотриманням вимог Правил дорожнього руху України рухався по перехрещуваній дорозі прямо, перетинаючи вулицю Жилянську у напрямку вулиці Паньківської, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок якого автомобіль «Suzuki SX4», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , що знаходився на тротуарі на розі будинку №27-А по вул. Паньківській в м. Києві. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_14 отримав тяжке тілесне ушкодження - відкриту травму правої гомілки: рвано-скальповану рану правої гомілки; уламкові множинні переломи кісток правої гомілки зі зміщенням - відкритий перелом кісток правої гомілки.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2019 року скасувати. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. На підставі ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

За доводами апелянта, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2019 року підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінально процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи полягає у тому, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

На переконання захисника, стороною обвинувачення та судом не наведено належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Щодо показань потерпілого ОСОБА_16 захисник зазначає, що його показання, надані у судових засіданнях 07.03.2014 року, а також 09.08.2016 року суперечать його дійсним показанням, які наданні під час судового розгляду справи, оскільки він не говорив про те, що для автомобілів горів червоний сигнал світлофору. Крім того, слід взяти до уваги, що ДТП сталося на перехресті вул. Жилянської та вул. Паньківської, а тому при нормальній роботі світлофорів, для автомобілів одного з напрямків руху горить червоне світло, однак, з показань потерпілого, які відображені у вироку не зрозуміло для автомобілів якого напрямку горіло червоне світло

Захисник вказує на те, що з відеозапису вбачається, що перед і в момент зіткнення транспортних засобів, увесь період часу, з моменту початку запису до моменту зіткнення (приблизно 63 секунди), транспортні засоби по вул. Паньківській, перед перехрестям із вул. Жилянською, стоять, з циклограми роботи світлофорів вбачається, що зелений сигнал світлофора для руху транспорту по вул. Жилянській і для руху пішоходів через вул. Паньківську горить однаково довго., а відтак, , зіставляючи такі дані з показаннями ОСОБА_16 апелянт приходить до висновку, що для автомобілів, які рухались по вул. Жилянській також горіло зелене світло.

Щодо показань свідка ОСОБА_15 , апелянт вказує на те, що вони не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки вони суперечать показанням свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , потерпілого ОСОБА_16 , а також обвинуваченого ОСОБА_10 , висновку судової транспортно- трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012 р., а також доказам наданим стороною захисту.

З приводу показань свідка ОСОБА_19 , захисник зазначає, що враховуючи циклограми роботи світлофорів, для автомобілів, що рухались по вул. Жилянській також горів зелений сигнал світлофору, а тому висновок судді місцевого суду про те, що показання свідка ОСОБА_19 підтверджують обвинувачення мого підзахисного є хибним висновком.

Показання свідка ОСОБА_18 , , надані під час розгляду справи у суді першої інстанції, на думку апелянта, повністю підтверджують його першочергові показання на місці ДТП та є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_10 під час перетину перехрестя вулиць Жилянської та Панькивської рухався на зелений сигнал світлофора.

Щодо показань свідка ОСОБА_20 , адвокат ОСОБА_11 зазначає, що вони підтверджують показання потерпілого ОСОБА_16 в частині того, що коли він підійшов до краю тротуару та мав переходити через вул. Паньківську на світлофорі горіло зелене світло для пішоходів. Крім того, показання потерпілого ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_20 стосовно того, який сигнал світлофору горів в момент їх перебування на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві узгоджуються з циклограмою роботи світлофорі, а відтак показання свідка ОСОБА_20 не є доказам вини ОСОБА_10 у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

З приводу показань свідка ОСОБА_21 захисник зазначає, що вони суперечать іншим доказам, які надані стороною обвинувачення, а також стороною захисту. Суперечність показань свідка ОСОБА_21 ідентична суперечностям, які наведені стосовно показань свідка ОСОБА_15 , а тому вони не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Крім цього апелянт зазначає, що з вироку суду першої інстанції вбачається, що вина ОСОБА_10 у вчиненому стверджується наступними доказами: Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.09.2011 року та фототаблицею до нього, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 17.09.2011 року; Протоколом додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2012 року та фототаблицею до нього, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2012 року; Листом Українського гідрометеорологічного центру №01-20/1612 від 18.06.2013 року; Листом заступника директора Комунального підприємства «Київдорсервіс» №20/1876 від 11.10.2011 року та схемою розташування дорожніх знаків на перехресті вулиці Жилянської та вулиці Паньківської в місті Києві згідно загальноміської бази даних дислокацій ТЗРДР станом на 17.07.2011 року; Листом в.о. першого заступника директора з питань впровадження та експлуатації АСУТ Комунального підприємства «Київдорсервіс» №17/1856 від 07.10.2011 року та схемою розміщення світлофорів по напрямкам; Листом начальника управління Комунальної організації «Інститут генерального плану міста Києва» №03-1746 від 13.10.2011 року та копією топографічного плану, доданою до нього; Протоколом огляду транспортного засобу від 17.10.2011 року та фототаблицею до нього, згідно якого слідчим у присутності понятих було оглянуто автомобіль «Suzuki SX4»; Протоколом огляду транспортного засобу від 17.10.2011 року та фототаблицею до нього, згідно якого слідчим у присутності понятих було оглянуто автомобіль «Nissan Murano»; Протоколом огляду, перегляду та прослуховування цифрового носія інформації від 14.10.2011 року; Довідкою відділення політравми Київської міської клінічної лікарні №17 №1326 від 19.09.2011; Копією карти виїзду швидкої медичної допомоги №643А від 17.09.2011 року Листом головного лікаря Київської міської клінічної лікарні №17 від 07.10.2011 року (№92); Листом головного лікаря Київської міської станції швидкої медичної допомоги №8308 від 18.11.2011 року Висновком судово-медичної експертизи №1606/с від 24.10.2011 року; Листом Комунального підприємства «Київдорсервіс» №17/274 від 11.02.2013 року та циклограмою до нього; Листом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» №1274 від 20.02.2013 року.

Апелянт стверджує, що вказані докази фіксують факт зіткнення транспортних засобів, розташування дорожніх знаків, дорожню розмітку, прив`язку до місцевості, пошкоджень транспортних засобів, дані водіїв, погодні умови в момент ДТП, схему розміщення світлофорів по напрямкам, циклічність їх роботи, факт надання медичної допомоги потерпілому, а також ступень тілесних ушкоджень отриманих потерпілим внаслідок ДТП.

Крім цього захисник зазначає, що вказані докази доводять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному Провадженні, а саме: подію кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Однак, вони не є прямими доказом того, що ОСОБА_10 керуючи автомобілем марки «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 допустив порушення п. п. 2.3 б), 8.10, 8.7.3 е), 16.3 Правил дорожнього руху України, оскільки вони не містять жодних відомостей про те чи був водій транспортного засобу уважним або навпаки, який сигнал світлофору горів в момент перетину автомобілями перехрестя вулиць.

Відтак, на переконання апелянта, відомості що містяться в цих доказах можуть бути покладені в основу обвинувального вироку тільки за умови наявності прямих доказів винності ОСОБА_10 , які у вказному кримінальному провадженні відсутні.

З привод висновка комісійної транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012 року захисник зазначає, що вказаний висновок спростовує свідчення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_22 про те, що у третій смузі руху по вул. Жилянській зупунлись транспортні засоби, а тому версії ОСОБА_15 та ОСОБА_21 про те, що перед ДТП у третій смузі руху по вул. Жилянській зупинився автомобіль є неспроможною. Будь-якої іншої доказової інформації на підтвердження того, що ОСОБА_10 допустив порушення п. п. 2.3 б), 8.10, 8.7.3 е), 16.3 Правил дорожнього руху України вказаний висновок експертизи не містить.

Також захисник зазначає, що згідно висновку комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи №493/12- 52/588/12-35 від 29.02.2012 встановити швидкість руху автомобілів «Suzuki 8X4», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , перед ДТП, виходячи з даних відеозапису неможливо, а тому, на думку захисника, вказаний доказ не підтверджує вину ОСОБА_10 ..

З приводу висновків судової-автотехнічної експертизи №7888/12-52 від 16.11.2012 та судової-автотехнічної експертизи №3996 від 30.08.2013, апелянт зазначає, що вони зроблені на підставі вихідних даних, які не знайшли свого підтвердження під час досудового розслідування та судового розгляду, а відтак є недопустимими.

Щодо протоколу відтворення обстановки та обставин події від 19.05.2012 року, захисник зазначає, що вказаним протоколом, схемою та фототаблицею до нього підтверджується порушення вимог ПДР свідком ОСОБА_15 , а тому вказаний доказ не може бути покладений в основу обвинувального вироку стосовно ОСОБА_10 .

З приводу протоколу проведення слідчого експерименту від 11.03.2013 захисник зазначає, що згідно вказаного протоколу свідок ОСОБА_17 пояснив, що після зіткнення автомобілів він подивився на світлофор, який регулює рух пішоходів через вул. Панківську, та побачив, що для пішоходів горів зелений сигнал світлофору. Відтак, на думку апелянта, враховуючи циклограму роботи світлофорів, можливо зробити єдиний висновок про те, що для автомобіля «Suzuki SX4», яким керував ОСОБА_10 в момент його перетину перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської горів зелений сигнал світлофору, а тому протокол проведення слідчого експерименту від 11.03.2013 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 є доказом невинності ОСОБА_10 .

Адвокат ОСОБА_11 стверджує, що суд першої інстанції в порушення вимог КПК України не взяв до уваги висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26.02.2018 року, що зроблений за зверненням сторони захисту та відкритий в порядку ст. 290 КПК України іншим учасникам кримінального провадження.

Апелянт зазначає, що зі змісту висновку судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26.02.2018 року вбачається, що 22 лютого 2018 року до ТОВ «Столичне бюро судових експертиз» надійшло клопотання адвоката ОСОБА_11 від 21.01.2018 року з проханням провести дослідження обставин ДТП і дати висновок експертизи по кримінальному провадженню № 0000175. Висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 зроблений 26 лютого 2018 року.

Захисник вказує на те, що відповідно до ст. 242 КПК України в редакції, що діяла в період з 22.02.2018 року по 26.02.2018 року, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Законом України №2234-VIII від 07.12.2017 року, що набув чинності 15.03.2018 року внесені зміни до редакції ч. 1 ст. 242 КПК України. Вказаними змінами передбачено, що експертиза проводиться за дорученим слідчого чи суду.

Апелянт стверджує, що лише з 15.03.2018 року сторона захисту була б позбавлена права звертатися до експертних установ для проведення експертиз, а відтак, на переконання захисника, висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26.02.2018 року отриманий в порядку передбаченому ст. 242 КПК України в редакції 07.01.2018 року, а тому вказаний доказ є належним та допустимим.

На думку захисника, враховуючи вищезазначений висновок судової автотехнічної експертизи, а також показання потерпілого ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , обвинуваченого ОСОБА_10 вбачається, що саме водій автомобіля «Nissan Мигапо», номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_15 допустив порушення вимогам п.пЛ.5, 2.36), 12.1, 16.5 ПДР та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

За доводами апелянта, суд першої інстанції неправильно застосував норми статтю 286 КК України, тобто допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Адвокат ОСОБА_11 вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 не може бути поставлено у провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням свідка ОСОБА_15 , який грубо порушив вимоги пунктів 2.1 - «Дати дорогу» та п.п.1.5, 2.36), 10.2, 12.1, 16.5 ПДР, виїхав на головну дорогу з двору будинку №59 по вул. Жилянській в м. Києві, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, оскільки ОСОБА_10 не зобов`язаний був виходити із можливості грубого порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху. ОСОБА_10 , відповідно до пункту 1.4 ПДР, мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконають ці Правила.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_11 зазначає, що 19.04.2019 о 15 год. 10 хв. суддя ОСОБА_1 вийшла до нарадчої кімнати для ухвалення вироку у межах цього кримінального провадження. 22.04.2019 об 11 год. 59 хв. головуюча вийшла з нарадчої кімнатита проголосила вирок. Однак, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у період із 19.04.2019 по 22.04.2019 суддя ОСОБА_1 одноособово ухвалила 33 рішення, а також брала участь при розгляді кримінального провадження у складі колегії суддів (19.04.2019 - 24 рішення, 22.04.2019 - 10 рішень), що на думку апелянта, вказане свідчить про порушення головуючим суддею ОСОБА_1 таємниці нарадчої кімнати, та є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями частково та просили вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, та не підтримали доводи апеляційної скарги про допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог КПК; пояснення прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; допитавши під час апеляційного розгляду потерпілого, свідків та дослідивши за клопотанням захисника письмові докази у провадженні та заслухавши технічних запис свідків, які не прибули в судове засідання суду апеляційної інстанції; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_10 , суд першої інстанції вказані вище положення вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повному обсязі, що призвело до неповноти та поверховості при дослідженні фактичних обставин кримінального провадження, ухвалення вироку, який містить істотні недоліки і який не можна визнати законним та обґрунтованим. При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження не надав належної оцінки фактичним обставинам, доказам з точки зору їх достовірності та достатності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до висновку, який викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 420/1667/18, за своєю суттю та змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення кримінальними процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Диспозиція ч.2 ст. 286 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При кваліфікації кримінального діяння за порушення правил безпеки дорожнього руху завжди необхідно визначати причинний зв`язок між порушеннями правил безпеки руху і наслідків, що настали

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

На підтвердження висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, суд першої інстанції посилався на показання потерпілого, свідків та письмові докази. Показання обвинуваченого ОСОБА_10 щодо обставин події дорожньо-транспортної пригоди суд першої інстанції сприйняв, як бажання останнього уникнути кримінальної відповідальності, та дані, зазначені у протоколі відтворення обстановки та обставин події від 05.05.2012 року, схему та фототаблицю до нього, згідно яких ОСОБА_10 відтворив обстановку та обставини дорожньо-транспортної пригоди, подія якої мала місце 17.09.2011 року на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, будучи допитаним у суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 17.09.2011 року приблизно об 11 годині 45 хвилин він керував автомобілем «Suzuki SX4», виїхавши з двору будинку, розташованого по вулиці Жилянській в місті Києві, інтенсивність руху на проїзній частині дороги була невеликою. Так, проїхавши 10-20 метрів, він рухався у третій смузі руху по вулиці Жилянській у напрямку вулиці Горького зі швидкістю приблизно 50-60 км/год, крайня права смуга руху була зайнята припаркованими автомобілями, під`їжджаючи до перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської, він звернув увагу на світлофорний об`єкт на цьому перехресті горів зелений сигнал світлофору, після цього за мить він побачив автомобіль «Nissan Murano», водій якого виїхав у його третю смугу, тому він застосував екстрене гальмування, однак відстань між його автомобілем та автомобілем «Nissan Murano» була занадто маленька, тому відбулось зіткнення, в результаті якого він вдарив автомобіль «Nissan Murano» у переднє заднє колесо, після чого його автомобіль відкинуло вліво, розвернуло та він вдарився у стовп. Після того, як витягнув зі своєї машини дитину, він побачив, що на землі лежить потерпілий. Водій автомобіля «Nissan Murano» під час свого руху його не бачив, оскільки він виїжджав під кутом та рухався у напрямку вулиці Паньківської, швидкість руху останнього була приблизно 15-20 км/год.

З показань допитаного у суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_14 слідує, що 17.09.2011 він стояв на тротуарі, збираючись переходити перехрестя на вулиці Жилянській в місті Києві на зелений сигнал світлофору, для автомобілів горів червоний сигнал світлофору, після чого відчув удар. Після удару він лежав напроти автомобіля «Suzuki SX4» і не міг підвестись, чекав приїзду швидкої медичної допомоги, першу допомогу йому надавали свідки. Перед дорожньо-транспортною пригодою він бачив автомобіль «Nissan Murano», який виїжджав з двору будинку. Автомобіль «Suzuki SX4» рухався з перевищенням меж допустимої швидкості руху, це було видно по пошкодженням цього автомобіля, його капот був повністю зігнутий.

В суді апеляційної інстанції допитаний за клопотанням сторони захисту потерпілий ОСОБА_14 підтвердив, що того дня йшов у бік центрального вокзалу вздовж вул. Жилянської. Коли рухався вулицею, то сигнал світлофору для пішоходів горів червоним світлом, а коли вже підходив до перехрестя з вул. Паньківською, десь за 3-4 метри, то загорівся зелений, він зупинився майже на бордюрі, оскільки їхав якийсь автомобіль здається з вулиці Паньківської і коли він оглянувся, то зліва побачив авто, яке його вдарило. Самого зіткнення автомобілів він не бачив. Інших подробиць пригадати не може, вказав, що показання, які надавав раніше відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що у вересні 2011 року він став свідком дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві. Так, для пішоходів горів зелений сигнал світлофору, потерпілий в цей час ще не ступив на проїзну частину дороги та одразу на проїзній частині дороги відбулось зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» та «Nissan Murano», швидкість автомобіля «Suzuki SX4» була приблизно 60 км/год, водій останнього рухався по вулиці Жилянській у напрямку Республіканського стадіону, швидкість автомобіля «Nissan Murano» була приблизно 30 км/год, інтенсивність руху на дорозі була невеликою. Після дорожньо-транспортної пригоди він почав надавати потерпілому першу допомогу, при цьому обвинувачений сперечався з потерпілим, переконуючи останнього у тому, що він переходив проїзну частину дороги на червоний сигнал світлофору, хоч це не відповідало дійсності, оскільки потерпілий безпосередньо перед зіткненням транспортних засобів не ступив на проїзну частину дороги і в цей час на світлофорному об`єкті для пішоходів горіло зелене світло.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_17 зазначив, що в день ДТП стояв на вул. Жилянській між зупинкою і «Дипломат-Хол», це десь метрів 2-3 і ще плюс ширина тротуару від перехрестя. Був зосереджений на перехресті і пішохідному переході по вул. Паньківській, оскільки звідти мав прийти товариш, якого він очікував. У напрямку з вул. Паньківської стояв потік автомобілів, так як був червоний сигнал світлофору для них, а пішоходам з вул. Паньківської - зелений. Він бачив лише світлофор, який регулював перехід на вул. Паньківську для пішоходів, і він показував зелений сигнал. Потерпілого помітив, як той йшов з іншого боку вул. Жилянської і мав намір перетнути вул. Паньківську, але ніби зупинився і сталась ДТП. В момент зіткнення автомобіля «Suzuki» і автомобіля «Nissan», для пішоходів по вул. Паньківській горів зелений сигнал світлофора. Після моменту ДТП, автомобілі, які рухались з вул. Паньківської поїхали через 5-10 секунд. Швидкість автомобілів зазначав орієнтовну. Після ДТП надав потерпілому першу медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_15 у зв`язку з проживанням в іншій країні, до суду апеляційної інстанції не з`явився, саме тому, за клопотанням сторони захисту, проти чого не заперечувала сторона обвинувачення, в судовому засіданні апеляційної інстанції було досліджено показання, надані свідком ОСОБА_15 в суді першої інстанції.

Так, свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції показав, що керує транспортними засобами з 1971 року, 17.09.2011 у денний час доби він керував автомобілем «Nissan Murano», виїжджаючи з двору будинку №59 по вулиці Жилянській в місті Києві у напрямку вулиці Паньківської зі швидкістю приблизно 3-5 км/год, інтенсивність руху на проїзній частині дороги була невеликою. Так, виїжджаючи з двору вказаного будинку, він зупинився з метою надання оцінки дорожній обстановці та побачив, що для пішоходів горить зелений сигнал світлофору, при цьому автомобілі, що рухались по вулиці Жилянській у 2 та 3 полосі, почали зупинятися, тому він розпочав рух та почав пересікати вулицю Жилянську у напрямку вулиці Паньківської, позаду нього рухався автомобіль «Jaguar-Daimler XJ», після чого у 4 полосі вулиці Жилянської він відчув удар у лівий бік свого автомобіля, а саме - переднє ліве колесо, внаслідок якого автомобіль відкинуло. Вийшовши з автомобіля, він побачив за кілька метрів від своєї машини автомобіль «Suzuki SX4», потерпілий лежав на тротуарі ногами до проїжджої частини дороги. Безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою автомобіля «Suzuki SX4» він не бачив, оскільки водій останнього рухався з перевищенням меж допустимої швидкості руху, крім того, після дорожньо-транспортної пригоди він бачив кров на радіаторі вказаного автомобіля «Suzuki SX4». Перед початком свого руху він впевнився, що рух його автомобіля не буде створювати небезпеки для інших учасників дорожнього руху. В ході досудового розслідування кримінального правопорушення він вирішив допомогти потерпілому, тому декілька разів надавав йому матеріальну допомогу в розмірі 500 доларів США для придбання протезу, 40 000 гривень, 9 000 гривень на ремонт протезу та 10 000 гривень на оздоровлення.

Окрім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було задоволено клопотання захисника ОСОБА_11 щодо повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні, у тому числі допиту свідків у провадженні ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ..

Однак зазначені свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 до суду апеляційної інстанції не з`явились, а тому, колегією суддів, неодноразово було застосовано привід до даних свідків, який результатів не дав. Внаслідок чого, за клопотанням сторони захисту, проти якого не заперечував прокурор, в судовому засіданні апеляційної інстанції було досліджено показання, надані свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в суді першої інстанції.

Зокрема, свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції показав, що у 2011 році він став свідком дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві, в ході якої відбулося зіткнення автомобіля «Nissan Murano», який виїжджав з двору будинку, та автомобіля «Suzuki SX4», який рухався по вулиці Жилянській. Та вказав, що в той час, як він підходив до перехрестя, для автомобілів, що рухались по вулиці Жилянській, горів зелений сигнал світлофорного об`єкту, який сигнал світлофорного об`єкту горів у момент зіткнення автомобілів - він не бачив.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що у вересні 2011 року він став свідком дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві. Так, він керував автомобілем «ВАЗ» по вулиці Паньківській у сторону вулиці Жилянської, стояв на червоний сигнал світлофорного об`єкту, та за декілька секунд побачив зіткнення між автомобілями «Nissan Murano» та «Suzuki SX4». Швидкість руху даних автомобілів він не бачив, так само він не бачив на який сигнал світлофорного об`єкту вони рухались, при цьому для водія автомобіля «Nissan Murano» було встановлено дорожній знак «Дати дорогу».

Свідок ОСОБА_21 в суді першої інстанції надав показання про те, що у вересні 2011 року він керував автомобілем «Jaguar-Daimler XJ», виїжджаючи з двору будинку №59 по вулиці Жилянській в місті Києві у напрямку вулиці Паньківської, та зупинився перед знаком «Дати дорогу», надаючи дорогу іншим автомобілям, поруч з його автомобілем трохи попереду виїхав автомобіль «Nissan Murano» і також зупинився, надаючи дорогу іншим автомобілям. В подальшому, автомобілі, що рухались по вулиці Жилянській, зупинилися та водій автомобіля «Nissan Murano» розпочав рух, після чого у четвертій смузі руху вулиці Жилянської відбулося зіткнення автомобілів «Nissan Murano» та «Suzuki SX4», водій якого не зупинився та продовжив рух. Після зіткнення автомобілі відлетіли - автомобіль «Suzuki SX4» приземлився і його колеса ще крутилися, тому він продовжував рух та збив пішохода, після чого вдарився у стовп, автомобіль «Nissan Murano» відлетів у інший стовп. Перед дорожньо-транспортною пригодою перша смуга руху вулиці Жилянської була зайнята припаркованими автомобілями, автомобілі у другій та третій смузі руху зупинилися, автомобіль «Suzuki SX4» рухався у четвертій смузі руху. У момент дорожньо-транспортної пригоди на проїзній частині дороги вже були пішоходи, приблизно 3-4 особи. Потерпілий у момент дорожньо-транспортної пригоди ще не ступив на проїзну частину дороги, тобто він перебував на тротуарі, після удару автомобіля «Suzuki SX4» потерпілий впав та почав кричати.

З досліджених письмових доказів кримінального провадження слідує наступне.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.09.2011 та фототаблиці до нього, схеми дорожньо-транспортної пригоди від 17.09.2011, слідчим за участю понятих було оглянуто регульоване автоматичним світлофором перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, зафіксовано розташування транспортних засобів «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_2 , та «Suzuki SX4», номерний знак НОМЕР_1 , а також локалізацію їх механічних пошкоджень (т. 1 а.с. 21-29, 30, 31-37).

Згідно із протоколом додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2012 та фототаблицею до нього, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2012, слідчим за участю понятих було здійснено додатковий огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, подія якої мала місце 17.09.2011 на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві, та здійснено відповідні заміри з метою встановлення кутів нахилу профілю проїзної частини дороги в районі місця зіткнення транспортних засобів (т. 1 а.с. 50-51,52, 53-58).

Відповідно до листа Українського гідрометеорологічного центру №01-20/1612 від 18.06.2013, за оперативними даними метеорологічної станції Київ (проспект Науки, 37) погодні умови з 09 годині 00 хвилин до 12 години 00 хвилин 17 вересня 2011 року були такими: 09 годин 00 хвилин - температура повітря 160 тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км; 12 годин 00 хвилин - температура повітря 170 тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км (т. 1 а.с. 39).

Згідно із листом заступника директора Комунального підприємства «Київдорсервіс» №20/1876 від 11.10.2011 та схемою розташування дорожніх знаків на перехресті вулиці Жилянської та вулиці Паньківської в місті Києві згідно загальноміської бази даних дислокацій ТЗРДР станом на 17.07.2011, на вищевказаній ділянці дороги діючою дислокацією не передбачені дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» станом на 17.07.2011, інформація щодо проведення за вищевказаною адресою ремонтно-будівельних робіт з впровадження тимчасових ТЗ РДР в Комунальному підприємстві «Київдорсервіс» відсутня станом на 17.07.2011 року; в книгах обліку заявок про відсутність або пошкодження ТЗ РДР за вищевказаною адресою станом на 17.07.2011 року інформація відсутня (т. 1 а.с. 41, 43).

Відповідно до листа в.о. першого заступника директора з питань впровадження та експлуатації АСУТ Комунального підприємства «Київдорсервіс» №17/1856 від 07.10.2011 та схеми розміщення світлофорів по напрямкам, 17.09.2011 в період часу з 11 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин світлофорний об`єкт на вулиці Жилянській - вулиці Паньківській в місті Києві працював у режимі координованого керування згідно циклограми, заявок про збої в роботі світлофорного об`єкту не зафіксовано (т. 1 а.с. 45-46).

Згідно із листом начальника управління Комунальної організації «Інститут генерального плану міста Києва» №03-1746 від 13.10.2011 та копією топографічного плану, доданою до нього, у відповідь на запит слідчого було направлено копію топографічного плану у масштабі 1:500 (станом на 2010 рік) перехрестя вулиці Жилянської та вулиці Паньківської з вказаним ухилом (т. 1 а.с. 48-49).

Відповідно протоколу огляду транспортного засобу від 17.10.2011 року та фототаблицею до нього, слідчим у присутності понятих було оглянуто автомобіль «Suzuki SX4», номерний знак НОМЕР_1 , виявлено та зафіксовано його механічні пошкодження (т. 1 а.с. 67-72).

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 17.10.2011 та фототаблиці до нього, слідчим у присутності понятих було оглянуто автомобіль «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_2 , виявлено та зафіксовано його механічні пошкодження (т. 1 а.с. 73-78).

Протоколом огляду, перегляду та прослуховування цифрового носія інформації від 14.10.2011 року, згідно якого слідчим у присутності понятих було оглянуто, переглянуто та прослухано CD-диск «Verbatim» СD-RW 700 MB 80 min, на якому зафіксовано запис відеокамери, що здійснювався в кольоровому режимі 17.09.2011 в районі перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві, з фасаду будинку №59 по вулиці Жилянській: мітка часу, з якого починається відеозапис, становить 11:44:22:000; в зазначений час, як і в подальшому, стаціонарна відеокамера фіксує ділянку проїзної частини вулиці Жилянської на рівні перехрестя з вулицею Паньківською, рух через яке організовано з допомогою автоматичного світлофору; самих світлофорних об`єктів, як для руху транспорту, так і для пішоходів, у даному кадрі не помітно; на початку відеозапису здійснюється рух автомобілів по вулиці Жилянській зі сторони вулиці Льва Толстого в напрямку вулиці Тарасівської, в той час як по вулиці Паньківській, перед виїздом на вулицю Жилянську, транспорт стоїть; об 11:44:36:000 піднімається автоматичний шлагбаум, повз якого з двору будинку №59 виїжджає автомобіль темного кольору, схожий на «Nissan Murano», номерні знаки вказаного автомобіля чітко не помітні; об 11:44:47:800 шлагбаум опускається, автомобіль «Nissan Murano» зупиняється на тротуарі, своєю передньою частиною на рівні правого краю проїзної частини вулиці Жилянської; в цей час з лівого боку поряд із ним стоїть автомобіль темного кольору, схожий на «Jaguar XJ»; об 11:44:50:000 автомобіль «Jaguar XJ» рушає з місця і знову зупиняється, ближче до правого краю проїзної частини вулиці Жилянської, біля будинків з парною нумерацією, зі сторони вулиці Тарасівської, наближаючись до перехрестя з вулицею Паньківською; протягом усього цього часу рух транспортних засобів здійснюється тільки по вулиці Жилянській, в той час як автомобілі на вулиці Паньківській стоять перед світлофором; об 11:45:21:400 автомобіль «Nissan Murano» розпочинає рух через перехрестя, перетинаючи проїзну частину вулиці Жилянської в напрямку вулиці Паньківської; об 11:45:25:000 відбувається момент зіткнення автомобіля «Nissan Murano» з автомобілем «Suzuki SX4», який проїжджає перехрестя, рухаючись по вулиці Жилянській зі сторони вулиці Льва Толстого у напрямку вулиці Тарасівської, після зіткнення, об 11:45:27:000 відбувається наїзд автомобілем «Suzuki SX4» на пішохода; об 11:45:32:000 автомобіль темного кольору, який стоїть по вулиці Паньківській першим перед перехрестям з вулицею Жилянською, розпочинає рух, та проїхавши повз місце пригоди, виїжджає на вулицю Жилянську; в цей час помітно, що даний автомобіль, схожий на «Opel Astra», а на передній лівій частині даху знаходиться «фішка» таксі; об 11:45:38:000, вслід за автомобілем, схожим на «Opel Astra», перехрестя проїжджає автомобіль «ВАЗ-2104» білого кольору; об 11:46:08:400 в кадрі з`являється перший автомобіль, який проїжджає перехрестя, рухаючись по вулиці Жилянській; об 11:46:47:400 відеозапис завершується (т. 1 а.с. 87-88).

Згідно із довідкою відділення політравми Київської міської клінічної лікарні №17 №1326 від 19.09.2011, 17.09.2011 ОСОБА_14 було госпіталізовано з діагнозом: «розтрощення правої гомілки» (т. 1 а.с. 90).

Відповідно до копії карти виїзду швидкої медичної допомоги №643А від 17.09.2011 року, то у ній зафіксовано травми, отримані 17.09.2011 ОСОБА_14 в результаті дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві (т. 1 а.с. 92).

Згідно із листа головного лікаря Київської міської клінічної лікарні №17 від 07.10.2011 року (№92), ОСОБА_14 перебував на лікуванні у відділенні політтравми Київської міської клінічної лікарні №17 в період часу з 17.09.2011 року по 23.09.2011 року; фактичні витрати на його лікування склали 2552 гривні 22 копійки (т. 1 а.с. 94).

Відповідно листа головного лікаря Київської міської станції швидкої медичної допомоги №8308 від 18.11.2011 року, згідно з реєстрацією викликів базою даних автоматизованої інформаційно-диспетчерської системи «Швидка медична допомога» 17.09.2011 року за адресою: місто Київ, перехрестя вулиці Жилянської та Паньківської було прийнято 3 виклики швидкої медичної допомоги з приводу дорожньо-транспортної пригоди: №643 об 11 годині 50 хвилин від перехожого (дані про себе та номер телефону не повідомив); №646 об 11 годині 51 хвилині від чоловіка, який знаходився на балконі (дані про себе та номер телефону не повідомив); №651 об 11 годині 53 хвилини від перехожого з телефону НОМЕР_4 (дані про себе не повідомив); за адресою виклику було здійснено виїзд бригади швидкої медичної допомоги за №643 до ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 158).

Згідно фактичних даних висновку судово-медичної експертизи №1606/с від 24.10.2011, на момент звернення за медичною допомогою 17.09.2011 о 12 годині 22 хвилини у ОСОБА_14 було виявлено таке тілесне ушкодження: відкрита травма правої гомілки: рвано-скальпована рана правої гомілки (відповідно клінічного опису до 7-8 см у правій підколінній ямці); уламкові множинні переломи кісток правої гомілки зі зміщенням - відкритий перелом кісток правої гомілки; описане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмету 17.09.2011 року внаслідок автомобільної травми - зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні; описане ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження; між вказаним тілесним ушкодженням та дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 17.09.2011 року, вбачається причинно-наслідковий зв`язок (т. 1 а.с. 98-101).

Відповідно до фактичних даних висновку комісійної транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012 року, у межах дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.09.2011 року на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві, автомобіль «Suzuki SX4», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 передньою право-кутовою частиною зіткнувся з передньою частиною лівого боку автомобіля «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_15 ; у момент первинного контакту транспортних засобів їхні повздовжні осі знаходились під кутом, який кількісно можна оцінити величиною 750, розкритим за ходом годинникової стрілки відносно осі автомобіля «Nissan Murano»; зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» та «Nissan Murano» відбулось на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської; місце зіткнення знаходилось на межі третьої та четвертої смуг руху по вулиці Жилянській; в момент первинного контакту: автомобіль «Suzuki SX4» рухався по вулиці Жилянській в бік вулиці Льва Толстого майже у прямому напрямку, можливо, з деяким відхиленням вліво, знаходячись більшою своєю частиною у межах третьої смуги; автомобіль «Nissan Murano», перетинаючи вулицю Жилянську майже перпендикулярно з деяким відхиленням вправо, рухався у бік вулиці Паньківської; в момент первинного контакту швидкості руху транспортних засобів становили: автомобіль «Suzuki SX4» - приблизно 65…68 км/год, автомобіль «Nissan Murano» - приблизно 21…22 км/год (т. 2 а.с. 9-23).

Згідно із висновком комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи №493/12-52/588/12-35 від 29.02.2012, встановити швидкість руху автомобілів автомобіль «Suzuki SX4», номерний знак НОМЕР_1 , та «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_2 , перед дорожньо-транспортною пригодою, виходячи з даних відеозапису неможливо (т. 2 а.с. 28-30).

З протоколу відтворення обстановки та обставин події від 19.05.2012, схеми та фототаблиці до нього, слідує, що ОСОБА_15 відтворив обстановку та обставини дорожньо-транспортної пригоди, подія якої мала місце 17.09.2011 на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві (т. 2 а.с. 41-50).

Відповідно до фактичних даних висновку судової автотехнічної експертизи №7888/12-52 від 16.11.2012, покази ОСОБА_15 в частині темпу руху автомобіля «Nissan Murano» спроможні з технічної точки зори; перевірити в рамках даного дослідження неможливо; вказана водієм ОСОБА_10 швидкість руху автомобіля «Suzuki SX4» 50…60 км/год не спроможна з технічної точки зору; інші покази ОСОБА_10 перевірити в рамках даного дослідження неможливо; в даній дорожній обстановці водію автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 з технічної точки зору слід було діяти у відповідності до вимог пункту 8.10 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній обстановці водію автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_15 з технічної точки зору, перед виїздом на перехрестя слід було діяти у відповідності до вимог пункту 10.2 Правил дорожнього руху України, а з моменту виникнення небезпеки для руху слід було діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України; дослідження питання технічної можливості попередження даного зіткнення з боку водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 за рахунок додаткових дій, направлених на зміну режиму руху керованого ним транспортного засобу (його гальмування або маневрування) в даній дорожній обстановці є методично недоцільним; очевидна практична можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди забезпечувалась у випадку відповідності його дій вимогам пункту 8.10 Правил дорожнього руду України; в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_15 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Suzuki SX4» шляхом екстреного гальмування; при вказаних в постанові про призначення експертизи характеристиках зближення, дії водія ОСОБА_10 не відповідали вимогам пункту 8.10 Правил дорожнього руду України; в діях водія ОСОБА_15 з технічної точки зору невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руду України не вбачається, у експертів немає підстав технічного характеру вважати дії водія ОСОБА_15 такими, що не відповідали вимогам пункту 10.2 Правил дорожнього руху України; при вказаних в постанові про призначення експертизи характеристиках зближення транспортних засобів дії водія ОСОБА_10 , які не відповідали вимогам пункту 8.10 Правил дорожнього руху України,з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку зі скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.с. 63-69).

Згідно із листа Комунального підприємства «Київдорсервіс» №17/274 від 11.02.2013 року та циклограмою до нього, 17.09.2011 року об 11 годині 50 хвилин світлофорний об`єкт вулиці Жилянської - вулиці Паньківської працював у режимі координованого керування згідно циклограми; заявок про збої в роботі світлофорного об`єкту у зазначений час не зафіксовано; час змін програм світлофорного регулювання відповідає протоколу обміну даних між дорожнім контролером та системою керування дорожнім рухом; корекція часу роботи системи відбувається на початку кожної години доби згідно сигналам точного часу (т. 2 а.с. 71-73).

Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» №1274 від 20.02.2013, зафіксований час відтворення відеоінформації у зазначеному файлі має похибку відносно точного часу доби приблизно 1-5 хвилин; не проводиться синхронізація (коректування) часу у системі відео нагляду, здійснюваного з камер зовнішнього спостереження, встановлених на фасаді будинку №59 по вулиці Жилянській; збою у роботі камер зовнішнього спостереження, встановлених на фасаді будинку №59 по вулиці Жилянській 17.09.2011 року не встановлено (т. 2 а.с. 81).

Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 11.03.2013, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 , та схемою до нього, слідує, що свідок вказав місце, з якого він бачив зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» та «Nissan Murano» 17.09.2011 на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в місті Києві, та вказав на світлофорний об`єкт, що регулював рух пішоходів по проїзній частині дороги, на якому одразу після зіткнення автомобілів горіло зелене світло(т. 2 а.с. 82-85).

Відповідно до фактичних даних висновку судової автотехнічної експертизи №3996 від 30.08.2013 - по причині, вказаній у дослідницькій частині висновку, питання відносно того, на який сигнал світлофора рухався автомобіль «Suzuki SX4» під керуванням водія ОСОБА_10 при перетині перехрестя вулиці Жилянської та вулиці Паньківської, може бути вирішено слідчим самостійно шляхом юридичної оцінки показів учасників та свідків дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням протоколу огляду, перегляду та прослуховування цифрового носія інформації; покази водія ОСОБА_10 відносно швидкості руху автомобіля «Suzuki SX4» під його керуванням перед дорожньо-транспортною пригодою, з технічної точки зору є неспроможними; покази водія ОСОБА_15 відносно швидкості руху автомобіля «Nissan Murano» під його керуванням перед дорожньо-транспортною пригодою не позбавлені технічної спроможності; в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності з вимогами пунктів 8.7.3 е), 8.10, 12.4, 12.9 б) та 16.3 Правил дорожнього руху України; в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 визначалася шляхом виконання вимог ним вимог пунктів 8.7.3 е), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; дії водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам пунктів 8.7.3 е), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди; дії водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 в даній дорожньо-транспортній ситуації також не відповідали вимогам пунктів 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, однак дана невідповідність не знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_15 повинен був діяти у відповідності з вимогами пунктів 10.1, 10.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України; в діях водія автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_15 не вбачається невідповідностей вимогам пунктів 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України; в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_15 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Suzuki SX4» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, тобто шляхом виконання ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України; в діях водія автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_15 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.с. 99-108).

Також, колегія суддів за клопотанням сторони захисту, та в тому числі, на виконання постанови Верховного Суду дійшла висновку про дослідження під час апеляційного розгляду та врахування при оцінці доказів висновку судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26 лютого 2018 року, наданого стороною захисту, з огляду на наступне.

Згідно із Законом України 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), який набрав чинності 15 грудня 2017 року, ч. 1 ст. 242 КПК України викладено у новій редакції, а саме, експертиза проводитьсяекспертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Недопускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Однак, відповідно до пункту 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 «Внести зміни до таких законодавчих актів України» Розділу 4 цього Закону, зокрема і зміст ч. 1 ст. 242 КПК України у новій редакції, вводилися в дію через три місяці після набрання чинності Закону № 2147-VIII, також ці зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

В попередній редакції ч. 1 ст. 242 КПК України передбачала, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до положень ст. 5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно із положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

З матеріалів справи вбачається, що захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 під час розгляду у суді першої інстанції, відповідно до вимог статей 93, 242, 243 КПК України надав висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26 лютого 2018 року, яка була проведена за клопотанням останнього.

При цьому, зазначене клопотання та висновок, відповідно до вимог ст. 290 КПК України були відкриті учасникам судового провадження 12 березня 2018 року (а. к. п. 225, т. 5).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам процесуального закону, як і вимогам зазначених у Законі України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII безпідставно, пославшись на те, що захисник в порушення вимог ст. 242 КПК України не звертався до суду з відповідним клопотанням та відповідна експертиза не проводилась за дорученням суду, визнав висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26 лютого 2018 року не належним доказом у розумінні ст. 85 КПК України.

Виходячи з редакції норм кримінального процесуального закону, яка існувала на час звернення сторони захисту до експерта та яка надавала йому таку можливість, колегія суддів дійшла висновку про допустимість висновку судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26 лютого 2018 року, як доказу у даному кримінальному провадженні.

Згідно із фактичних даних висновку судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26 лютого 2018 року слідує, що з технічної точки зору, в даному випадку, опосередкованими ознаками, на підставі яких виконувались розрахунки сигналу світлофору для різних напрямків, є зупинка та відновлення руху по доволі пожвавленій вулиці Паньківській, автомобілям якої перед та після ДТП не створювалася небезпека для руху.

На підставі опосередкованих ознак характерних моментів запису камери відео спостереження, циклограми роботи світлофорного об`єкту та розгляду можливих варіантів розвитку подій, експерт зазначив наступне: виїзд автомобіля «Nissan Murano» з прилеглої території «Дипломат холу» під знак 2.1 «Дати дорогу» на вул. Жилянську відбувався в умовах обмеженої з робочого місця водія автомобіля Nissan-Murano оглядовості вліво припаркованими в першій смузі вул. Жилянської автомобілями; зупинка автомобіля (-ів) в другій смузі руху з різних причин (на яку вказують водії ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_21 ) також обмежував (-вали) оглядовість вліво з робочого місця водія автомобіля Nissan-Murano; версії водіїв ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_21 в частині зупинки Т3 в третій смузі руху вул. Жилянської перед ДТП є технічно необґрунтованими, оскільки в цій смузі здійснював рух автомобіль Suzuki-SX4 (див. висновок транспортної трасологі КНДІСЕ N?447/12-52 від 19.07.12р.); в кращому для водія ОСОБА_15 випадку (слідством при проведенні автотехнічних експертиз завдавалося, що виїзд автомобіля Suzuki-SX4 відбувався на останній секунді жовтого та початку червоного сигналів світлофору по вул. Жилянській) в момент відновлення руху з прилеглої території автомобілем Nissan-Murano (з попереднім частковим зайняттям першої смуги руху вул. Жилянської та подальшим напрямком його руху на вул. Паньківську) в протилежному напрямку з вул.Паньківської (сигналу світлофору якого водій ОСОБА_15 не бачив) горіло червоне світло; навіть при одночасному рухові ТЗ на зелене світло з вул. Паньківської і зустрічного автомобіля Nissan-Murano, водії з вул. Паньківської, що рухаються на зелений сигнал світлофору мали перевагу в русі перед автомобілем Nissan-Murano, що виїжджав з прилеглої території під знак 2.1 «Дати дорогу»; в гіршому випадку для водія ОСОБА_10 для напрямку його руху при в?їзді на перехрестя для напрямку по вул. Жилянській горіла передостання або остання секунда жовтого світла.

Відповідно до вимог п.п. 8.7.3, 8.10, 8.11, 12.3, 12.4 та 16.8 Правил дорожнього руху України (ПДР в редакції 2011 року) водієві автомобіля Suzuki-SX4 ОСОБА_10 , належало не перевищувати допустимої швидкості руху (60км/год), виїжджати на перехрещення проїзних частин на дозволяючий сигнал світлофору і навіть при в їзді на перехрестя на жовте світло належало виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофорів на виїзді, але з дотриманням безпеки дорожнього руху та не пізніше моменту об`єктивної появи небезпеки у вигляді автомобіля Nissan-Murano (що не мав переваги у русі і намагався перетнути проїзну частину вул. Жилянської) застосувати гальмування аж до повної зупинки автомобіля Suzuki- SX4.

Відповідно до вимог п.п.1.5, 2.36), 12.1, 16.5 ПДР та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» водієві автомобіля Nissan-Murano ОСОБА_15 в умовах відсутності світлофору в його напрямку руху при виїзді на проїзну частину вул. Жилянської з прилеглої території і обмеженої оглядовості (припаркованими і зупиненими на вул. Жилянській ТЗ) належало не створювати небезпеки для руху і дати дорогу ТЗ по вул. Жилянській та пішоходу ОСОБА_14 ; навіть за наявності чіткої ознаки включення дозволяючого (зеленого) сигналу світлофору з вул. Паньківської належало спочатку дати дорогу Т3 з вул. Паньківської (які мали повертати наліво в напрямку одностороннього руху по вул. Жилянській) і тільки потім завершити переїзд перехрестя в напрямку вул. Паньківської частині даного висновку, аварійна дорожня

З причин, викладених в дослідницькій частині даного висновку, аварійна дорожня ситуація у даному випадку була створена одноособовими діями водія автомобіля Nissan-Murano ОСОБА_15 , які суперечили вимогам п.п. 1, 5, 2.3 б), 12.1, 16.5 ПДР та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

Оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази, як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами не доводять, висунутого ОСОБА_10 обвинувачення у порушені ним вимог пунктів 2.3. б), 8.7.3 е), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України, які призвели до отримання потерпілим ОСОБА_14 тілесного ушкодження, яке (за критерієм небезпеки для життя) відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, тобто скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення.

Так, з показань свідка ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_14 слідує, що пішоходам з вул. Паньківської горів зелений сигнал світлофору, а з показань свідка ОСОБА_18 , про те, що для автомобілів, що рухались по вулиці Жилянській, горів зелений сигнал світлофорного, що в свою чергу узгоджується з циклограмою роботи світлофорів, з якої вбачається, що у світлофорів для напрямку руху №3 (рух пішоходів через вул. Паньківська) та напрямку руху №1 (рух автомобілів по вул.. Жилянській) горить один колір.

Отже, показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та потерпілого ОСОБА_14 не підтверджують те, що ОСОБА_10 порушив вимоги пунктів 2.3. б), 8.7.3 е), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України, а, навпаки, свідчать про те, що обвинувачений, рухаючись на автомобілі «Suzuki SX4), д.н.з. НОМЕР_1 , перетинав перехрестя вул. Жилянської та Паньківської на дозволений сигнал світлофора - зелений.

З показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що останній не спостерігав за світлофором, а також рухом транспортних засобів на перехресті вул. Жилянської та Паньківської до ДТП. Таким чином, показання вказаного свідка не можуть ні підтвердити, ні спростувати порушення ОСОБА_10 ПДР.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_15 , то останній повідомив, що виїжджаючи з двору будинку, він зупинився та побачив, що для пішоходів горить зелений сигнал світлофору, при цьому автомобілі, що рухались по вулиці Жилянській у 2 та 3 полосі, почали зупинятися, тому він розпочав рух та почав пересікати вулицю Жилянську у напрямку вулиці Паньківської, після чого у 4 полосі вулиці Жилянської він відчув удар у лівий бік свого автомобіля.

Свідок ОСОБА_21 повідомив, що виїжджаючи з двору будинку №59 по вулиці Жилянській в місті Києві у напрямку вулиці Паньківської, та зупинився перед знаком «Дати дорогу», надаючи дорогу іншим автомобілям, поруч з його автомобілем трохи попереду виїхав автомобіль «Nissan Murano» і також зупинився, надаючи дорогу іншим автомобілям. В подальшому, автомобілі, що рухались по вулиці Жилянській, зупинилися та водій автомобіля «Nissan Murano» розпочав рух, після чого у четвертій смузі руху вулиці Жилянської відбулося зіткнення автомобілів «Nissan Murano» та «Suzuki SX4», водій якого не зупинився та продовжив рух.

Однак, такі показання свідків суперечать, як показанням свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , потерпілого ОСОБА_23 , так і спростовуються висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012, відповідно до якої зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» д.н.з. НОМЕР_1 та «Nissan Murano» д.н.з. НОМЕР_2 відбулось на перехресті вул. Жилянської та вул. Паньківської. Місце зіткнення знаходилось на межі третьої та четвертої смуги руху по вул. Жилянській. В момент первинного контакту автомобіль «Suzuki SX4» рухався по вул. Жилянській майже у прямому напрямку, можливо, з деяким відхиленням вліво, знаходячись більшою своєю частиною у межах третьої смуги.

Отже, версія ОСОБА_15 та ОСОБА_21 про те, що автомобілі, що рухались по вулиці Жилянській у 2 та 3 полосі, почали зупинятися, є непереконливою, оскільки в третій смузі здійснював рух ТЗ «Suzuki SX4». До того ж, звертає на себе увагу і те, що у разі наявності червоного сигналу світлофору для водіїв по вул. Жилянській, згідно з циклограмою роботи світлофорів для водіїв по вул. Паньківській загорівся б зелений сигнал світлофору і в такому разі Т3 з вул. Паньківської (які мали повертати наліво в напрямку одностороннього руху по вул. Жилянській) розпочали б рух і водій автомобіля «Nissan Murano» перед яким був знак «Дати дорогу» мав їх пропуститиі тільки потім завершити переїзд перехрестя в напрямку вул. Паньківської, що узгоджується і з висновкомсудової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26 лютого 2018 року. Однак, згідно відеозапису ДТП автомобілі, які знаходились на вул. Паньківський розпочали рух ліворуч через 11 сек. після того, як розпочав свій рух автомобіль «Nissan Murano», що на переконання колегії суддів, робить неспроможним версію ОСОБА_15 про те, що в момент, як він почав пересікати дорогу для пішоходів по вул.. Жилянській горів зелений сигнал світлофору.

Щодо висновку комісійної транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012, то ним встановлено швидкість, траєкторію руху та локацію удару ТЗ «Suzuki SX4» та «Nissan Murano».

Висновком комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи №493/12-52/588/12-35 від 29.02.2012 встановлено, що швидкість руху автомобілів автомобіль «Suzuki SX4», номерний знак НОМЕР_1 , та «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_5 , перед дорожньо-транспортною пригодою, виходячи з даних відеозапису встановити неможливо.

Що стосується висновків судової автотехнічної експертизи N?7888/12-52 від 16.11.2012 та судової автотехнічної експертизи N?3996 від 30.08.2013, то слід зазначити наступне.

Так, з постанови про призначення судової-автотехнічної експертизи від 06.08.2012 (Т.2 а.с. 53-60) вбачається, що слідчий для проведення експертизи вказав експертам наступні вихідні дані.

Згідно показів свідка ОСОБА_18 відомо, що 17.09.2011 року приблизно об 11 годині 45 хвилин він йшов тротуаром вздовж проїзної частини вул. Жилянської в м.Києві, зі сторони вул. Л.Толстого в напрямку вул. Тарасівської, проходячи на рівні буд. №59. Коли до перехрестя із вул. Паньківською залишилося приблизно 100 метрів, він бачив, що в смугах вул. Жилянської, зі сторони вул. Толстого, рухалися декілька автомобілів, для яких на світлофорному об?єкті горів зелений сигнал. Через кілька секунд він побачив, як з дворової території буд. № 59 виїхав автомобіль - джип чорного кольору, який потім зник з поля зору за будкою охорони та припаркованим рядом автомобілів. Далі, проходячи за 15-20 метрів до світлофора встановленого за напрямком його руху перед перехрестям із вул. Паньківською, він почув звук зіткнення транспортних засобів і звернув увагу на лівий кут перехрестя, де побачив легковий автомобіль "Suzuki" темного кольору і вказаний джип чорного кольору. В цей момент обидва автомобілі скоїли наїзд на електроопору та стовпчик із світлофором. На сигнали всіх світлофорів в районі перехрестя, а також на рух інших-транспортних засобів він уваги не звертав.

Водночас, в письмових поясненнях свідок ОСОБА_18 від 17.09.2011 року (Т.1 а.с. 65) вказував про те, що автомобіль " Suzuki " рухався по вул. Жилянській на зелений сигнал світлофора. Причина ДТП в тому, що автомобіль "Ніссан-Мурано" не пропустив автомобіль " Suzuki"

3 протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 23.09.2011 року (Т.1 а.с. 114-116) вбачається, що після того, як свідок почув звук від удару автомобілів, то він одразу поглянув на світлофор та побачив, що на світлофорному об`єкті для автомобілів, які рухались по вул. Жилянській зі сторони вул. Толстого в напрямку вул. Тарасівської, горіло зелене світло. Аналізуючи ДТП свідок зрозумів, що ДТП сталось за участю автомобіля " Suzuki ", який рухався по вул. Жилянській на зелений сигнал світлофора, та автомобіля «Nissan Murano», який не надав перевагу в русі автомобілю "Судзукі"

В судовому засіданні 08.04.2014 року, свідок ОСОБА_18 повідомив, що під час досудового слідства він надавав правдиві покази. Крім того, свідок повідомив наступне: "Я йшов вул. Жилянській зі своїми думками в голові, приблизно за 50-60 м. від перехрестя з вул. Паньківською я почув звук удару та скрегіт пластмаси, після чого у мене виник інтерес що ж трапилося і хто порушив ПДР. Потім я відразу поглянув на світлофор, який регулює рух автомобілів по вул. Жилянській, на якому горіло зелене світло, а потім я звернув увагу на автомобілі, які від удару роз?їхалися в різні сторони в огорожу, Ніссан в`їхав в огорожу, а Сузукі відкинуло в електроопору, і вже потім я знову поглянув на світлофор, де відбулося перемикання на жовтий сигнал та на червоний. Все відбувалося в секундний проміжок часу. Я чітко пам`ятаю, що ланцюжок перемикання світлофора із зеленого до червоного був після зіткнення і я це особисто бачив".

В судовому засіданні 27.11.2017 року, свідок ОСОБА_18 повідомив, що він рухався по вул. Жилянській з правої сторони по напрямку руху транспортних засобів та підходив до перехрестя вул. Жилянської та вул. Паньківської. В цей час він побачив, як з прилеглої території житлового будинку N?59 по вул. Жилянській виїжджає Джип темного кольору, через декілька секунд, свідок почув що-на перехресті вищевказаних вулиць відбулось зіткнення транспортних засобів. До моменту зіткнення на світлофорі, що регулює рух транспортних засобів по вул. Жилянській горів зелений сигнал світлофору, відстань до світлофору була 20-30 метрів. Перша смуга руху вул.Жилянської була зайнята припаркованими транспортними засобами. Самого зіткнення, свідок не бачив, а лише почув удар. Підійшовши до місця ДТП, свідок з?ясував, що учасниками ДТП є автомобіль Сузукі та автомобіль Ніссан. Крім того, свідок підтвердив, що пояснення, які були надані останнім в день дорожньо-транспортної пригоди є правдивими та відповідають дійсності, 3 вказаних пояснень вбачається, що автомобіль Сузукі рухався по вул. Жилянській на зелений сигнал світлофору, автомобіль Нісан не надав йому дорогу.

Отже, показання свідка ОСОБА_18 в постанові про призначення судової-автотехнічної експертизи від 06.08.2012 слідчим викладено невірно (т.2 а.с. 53-60), що свідчить про однобічність і обвинувальний ухил органу досудового слідства, що в подальшому вплинуло на висновки експертизи.

Крім того, звертає на себе увагу і те, що призначаючи зазначену судову автотехнічну експертизу, слідчий у постанові про (т.2 а.с. 53-60) надав оцінку показанням потерпілого та свідків, зокрема вказав наступне: "Оцінюючи покази потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , слідство вважає їх необ`єктивними, так як на відеозаписі перед і в момент зіткнення транспортних засобів помітно, що увесь період часу з моменту початку запису до моменту зіткнення (приблизно 63 секунди) транспортні засоби по вул. Паньківській, перед перехрестям із вул. Жилянською, стояли. А тому, враховуючи те, що згідно циклограми роботи світлофорних об`єктів перехрестя, зелений сигнал світлофора для руху транспорту по вул. Жилянській і для руху пішоходів через вул. Паньківську горить однаково довго, для руху ОСОБА_24 не міг горіти спочатку червоний сигнал, який потім змінився на зелений.

Також в постанові зазначено, що слідство вважає покази свідка ОСОБА_21 щодо механізму скоєння даної пригоди найбільш об`єктивними, а тому приходить до висновку, що в момент виїзду на перехрестя для водія автомобіля «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 горів жовтий або червоний сигнал світлофора."

Наведене не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.

Так, свідок ОСОБА_17 , ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду справи не давав свідчення про те, що для руху потерпілого ОСОБА_14 спочатку горів червоний сигнал світлофора, який змінився на зелений. В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив: " Я бачив місце ДТП. З мого ракурсу було видно сигнал світлофора для пішоходів - горів зелений. Коли сталося ДТП і я надавав першу допомогу між водієм ОСОБА_25 і потерпілим виник конфлікт, водій звинувачував ОСОБА_26 , що той йшов на червоний сигнал для пішоходів, хоча я бачив, що горіло зелено світло". (показання 07.03.2014 ); "... під час ДТП на світлофорі горів зелений колір, тобто пішоходам дозволялось переходити через вул. Паньківську. В момент зіткнення автомобілів, потерпілий знаходився на тротуарі, також на вул. Паньківській стояли автомобілі, які мали намір виїхати на вул. Жилянську. Для вказаних автомобілів горів червоний сигнал світлофору, оскільки для пішоходів через вул. Панківську горів зелений сигнал". (показання 02.06.2017 .).

Крім того, потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомив наступне:

- "Я після роботи йшов в сторону вокзалу по вул. Жилянській, на перехресті з вул. Паньківською на пішохідному переході для мене горіло зелене світло. Я зупинився перед тим як перейти дорогу, поглянув наверх чи не їде хтось на вул. Паньківській та отримав удар від автомобіля, коли дивився в іншу сторону. Для мене, на переході горіло зелено світло." (показання 07.03.2014 );

-"В той час, коли я підійшов до краю протуару та мав переходити через вул. Паньківську на світлофорі горіло зелене світло для пішоходів, тобто для мене горів дозволяючий сигнал світлофору" (показання 09.08.2016 )

Враховуючи відеозапис (т. 2 а.с. 31) з якого вбачається, що перед і в момент зіткнення транспортних засобів помітно, що увесь період часу з моменту початку запису до моменту зіткнення (приблизно 63 секунди) транспортні засоби по вул. Паньківській, перед перехрестям із вул. Жилянською, стояли, а також враховуючи циклограму роботи світлофорів (т.1 а.с.46), з якої вбачається, що зелений сигнал світлофора для руху транспорту по вул. Жилянській і для руху пішоходів через вул. Паньківську горить однаково довго, для руху ОСОБА_14 не міг горіти спочатку червоний сигнал, який потім змінився на зелений.

В даному випадку для руху пішоходів через вул. Паньківську горів саме зелений сигнал світлофора, що є підтвердженням свідчень потерпілого, свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а відтак, є незрозумілим з яких міркувань виходив слідчий при прийнятті рішення про те, що показання свідка ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_14 є необ`єктивними.

Окрім того, неприпустимим є встановлення слідчим при призначенні експертизи сигналу світлофора, на який виїхав автомобіль «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 на перехрестя, оскільки даний факт ніким не був встановлений та не доведений.

Позиція слідчого - це лише його суб`єктивне враження, яке суперечить іншим матеріалам справи, а саме показанням допитаних свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , потерпілого ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_27 , відеозапису ДТП, циклограму роботи світлофорів.

Об`єктивними даними можна вважати такі дані, як запис камер відеоспостереження або автомобільних відеореєстраторів, які орієнтовані на світлофор хоча б одного напрямку руху тривалий час для встановлення зміни сигналу світлофору.

Отже, в своїй постанові у вихідних даних для проведення експертизи орган досудового розслідування заздалегідь визначив, що ОСОБА_10 перетнув перехрестя вул. Жилянської та вул. Паньківської на заборонений сигнал світлофора, тому у даному випадку експерт дав висновок, що дії водія не відповідають вимогам п. 8.10 ПДР, оскільки експерту забороняється самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи (п. 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України N? 53/5 від 08.10.1998 року).

Аналогічна ситуація з висновком судової - автотехнічної експертизи N? 3996 від 30.08.2013 року.

Так, з постанови про призначення судової - автотехнічної експертизи від 23 квітня 2013 року (т.2 а.с. 90-97) вбачається, що слідчий для проведення експертизи вказав вихідні дані, які повторюються з попередніми даними в частині показань потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , а також сигналу світлофора, на який виїхав автомобіль «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 на перехрестя.

Разом з тим, у даній постанові слідчий взагалі не вказує показання свідка ОСОБА_18 , а тому їх перевірка або їх врахування експертом при проведенні дослідження не здійснювалась.

З дослідницької частини зазначеного висновку (9 аркуш висновку) вбачається наступне: "Задані механізми розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди різняться в частині того, на який сигнал світлофора рухався автомобіль «Suzuki SX4», Д.Н.3. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 при перетині перехрестя вул. Жилянської та вул. Паньківської. Відповідно до показань водія автомобіля Nissan-Murano, ОСОБА_15 , а також свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_20 - автомобіль «Suzuki SX4», рухався на червоний сигнал світлофору по напрямку його руху; відповідно до показів водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 слідує, що він, керуючи автомобілем «Suzuki SX4», рухався на зелене світло світлофора. Покази пішохода ОСОБА_14 та ОСОБА_17 слідство вважає необ`єктивними, тому при аналізі даної дорожньо-транспортної пригоди їх покази не будуть прийматись експертом до уваги»

При цьому, з вихідних даних, які ОСОБА_28 показань свідка ОСОБА_20 на досудовому слідстві не вбачається, що зазначений свідок вказував на те, що при перетині перехрестя вул. Жилянської та вул. Паньківської автомобіль «Suzuki SX4», рухався на червоний сигнал світлофору по напрямку руху. А тому, такий висновок експерта суперечить вихідним даним, які були задані слідчим та матеріалам кримінального провадження.

Далі експерт зазначає ( 9-10 аркуш висновку): "Відповідно до наданого відеозапису та протоколу огляду, перегляду та прослуховування цифрового носія інформації слідує, що з моменту появи автомобіля (сірого кольору) на відеозображенні, який рухався по вул. Жилянській до моменту зіткнення автомобілів Nissan-Murano та «Suzuki SX4» минув час близько 7 секунд (див. Фото 1-2). При цьому, після проїзду автомобіля. (сірого кольору) перехрестя вулиць, будь-яких автомобілів, які б рухалися по вул. Жилянській, камерою відеоспостереження не зафіксовано; автомобіль Jaguar чорного кольору, який розташовувався зліва від автомобіля Nissan-Murano, розпочав рух майже одночасно з автомобілем Nissan-Murano; відразу після зіткнення автомобілі, які розташовувалися на вул. Паньківській перед перехрестям, розпочали рух, здійснюючи лівий поворот; пішохід ОСОБА_14 , підійшовши до перехрестя зупинився. Вказані вище ознаки з урахуванням режиму роботи світлофорних об`єктів можуть свідчити про те, що автомобіль «Suzuki SX4» рухався на сигнал світлофора, що забороняє рух в його напрямку, після зміни сигналу світлофора, що дозволяє рух в його напрямку."

Однак, поза увагою експерта залишається та обставина, що після проїзду автомобіля сірого кольору перехрестя вулиць Жилянської Паньківської, автомобілі, що знаходились на вул. Паньківській, також не розпочали рух, що враховуючи циклограму роботи світлофорів, свідчить про те, що по напрямку їх руху горів забороняючий сигнал світлофору, який не міг бачити ані водій ОСОБА_15 , ані водій ОСОБА_21 , тобто по напрямку руху автомобілів по вул. Жилянській горів дозволяючий сигнал світлофору.

Крім того, відповідно до вимог п.п. 1.5, 2.36), 12.1, 16.5 ПДР та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» водієві автомобіля Nissan-Murano ОСОБА_15 в умовах відсутності світлофору в його напрямку руху при виїзді на проїзну частину вул. Жилянської з прилеглої території і обмеженої оглядовості (припаркованими і зупиненими на вул. Жилянській ТЗ) належало не створювати небезпеки для руху і дати дорогу ТЗ по вул. Жилянській та пішоходу ОСОБА_14 ; навіть за наявності чіткої ознаки включення дозволяючого (зеленого) сигналу світлофору з вул. Паньківської належало спочатку дати дорогу ТЗ з вул. Паньківської (які мали повертати наліво в напрямку одностороннього руху по вул. Жилянській) і тільки потім завершити переїзд перехрестя в напрямку вул. Паньківської.

Таким чином, експертом робиться припущення, що автомобіль «Suzuki SX4» рухався на сигнал світлофора, що забороняє рух в його напрямку, при цьому не беруться до уваги показання потерпілого ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Також з вказаного висновку вбачається наступне (11-12 аркуш висновку): " Із протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 слідує, що він побачив праворуч від себе автомобіль чорного кольору, який стояв на виїзді з будинку N59 частково на правій смузі. Побачити раніше автомобіль Nissan-Murano водій автомобіля Suzuki SX4» ОСОБА_10 не міг, оскільки заважали транспортні засоби, які стояли в правій смузі проїзної частини вул. Жилянської біля світлофора. В один момент, на певній відстані, водій автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 побачив автомобіль Nissan-Murano, який перетинав проїзну частину вул. Жилянської справа наліво, відносно руху автомобіля «Suzuki SX4». При цьому із даного протоколу відтворення обстановки та обставин події слідує, що водію автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 було запропоновано вказати взаємне розташування автомобілів «Suzuki SX4» та Nissan-Murano в момент виявлення ним вперше останнього. На це водій автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 наблизився до перехрестя на відстань 13,4 м, при цьому він вказав, що в момент зіткнення автомобіль Nissan-Murano розташовувався таким чином, що відстань від переднього лівого колеса до лівої межі вул. Паньківської становила 2,9 м. Тобто в момент виявлення водієм автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 вперше автомобіля Nissan-Murano відстань від передньої частини автомобіля «Suzuki SX4» до місця зіткнення становила 16,3 м.

Таким чином, із даного протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 слідує, що положення автомобіля «Suzuki SX4» відносно місця зіткнення в момент виявлення водієм ОСОБА_10 автомобіля Nissan-Murano, який рухався справа наліво, відносно руху автомобіля «Suzuki SX4», а також місце зіткнення транспортних засобів було вказане на проїзній частині особисто водієм ОСОБА_10 .

Відповідно до методичних рекомендацій величина відстані, на якій знаходився об`єкт (автомобіль Nissan-Murano) в момент виявлення водієм транспортного засобу («Suzuki SX4») повинно встановлюватися шляхом здійснення по секундного зміщення транспортних засобів від місця їх зіткнення з урахуванням їх швидкостей. Положення автомобілів «Suzuki SX4» та Nissan-Murano в момент виявлення останнього водієм ОСОБА_10 (величина видимості перешкоди) повинно визначатися з робочого місця водія автомобіля «Suzuki SX4».

Вище викладене свідчить, що відтворення обстановки та обставин події по визначенню положення транспортних засобів в момент виявлення водієм ОСОБА_10 автомобіля Nissan-Murano, який рухався справа наліво, відносно руху автомобіля «Suzuki SX4» проведено з порушенням методичних рекомендацій по проведенню відтворень зіткнень транспортних засобів при обмеженій оглядовості для водія автомобіля «Suzuki SX4» з технічної точки зору, є методично невірним.

У зв`язку з викладеним вище, а також у зв`язку з тим, що покази водія ОСОБА_10 в частині швидкості руху автомобіля «Suzuki SX4» перед дорожньо-транспортною пригодою, з технічної точки зору, є неспроможними, подальший аналіз даної ДТП відповідно до показів водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_10 експертом не проводився, оскільки проведення дослідження по методично невірно встановленим та технічно неспроможним вихідним даним може привести до необґрунтованих висновків.

Оскільки покази пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , відносно механізму розвитку даної ДТП слідство вважає необ`єктивними, тому при аналізі даної ДТП їх покази не будуть прийматися експертом до уваги,"

З вказаного вбачається, що під час проведення дослідження та аналізу ДТП, що відбулась за участі обвинуваченого, експертом не було надано оцінку показанням ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Таким чином, у своїх постановах про призначення експертиз слідчий фактично заздалегідь визначив результат експертного дослідження, вказавши як встановлені такі фактичні дані, які ніким не були достовірно встановлені та доведені, та які не відповідають дійсності. Крім того, зазначені висновки зроблені без відповідного аналізу показань всіх свідків.

За таких обставин, відомості, які містяться у висновках судової-автотехнічної експертизи N? 7888/12-52 від 16 листопада 2012 року, а також судової - автотехнічної експертизи N? 3996 від 30 серпня 2013 року викликають сумніви в їх правильності, оскільки під час судового розгляду справи з`ясовано, що вказані висновки зроблені на підставі вихідних даних, які не знайшли свого підтвердження ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Що стосується протоколу відтворення обстановки та обставин події від 19.05.2012, зі схемою та фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_15 (т. 2 а.с. 41-50), то слід зазначити, що з вказаних документів вбачається, що виїзд автомобіля Nissan-Murano з прилеглої території «Дипломат холу» під знак 2.1 «Дати дорогу» на вул. Жилянську відбувався в умовах обмеженої з робочого місця водія автомобіля Nissan-Murano оглядовості вліво припаркованими в першій смузі вул. Жилянської автомобілями, зупинка автомобіля (-ів) в другій смузі руху з різних причин також обмежував (-вали) оглядовість вліво з робочого місця водія автомобіля Nissan-Murano, версії свідка ОСОБА_15 в частині зупинки ТЗ в третій смузі руху вул. Жилянської перед ДТП є технічно необгрунтованою, оскільки в цій смузі здійснював рух автомобіль Suzuki-SX4 (висновок транспортної трасології КНДІСЕ N?447/12-52 від 19.07.12р.)

Таким чином, вказаний доказ є технічно необґрунтованим, так як суперечить встановленим висновком експерта обставинам, а тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_10 .

З приводу протоколу проведення слідчого експерименту від 11.03.2013 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 , та схемою до нього (т. 2 a.c. 82-85), то слід зазначити, що під час проведення даної слідчої дії свідок ОСОБА_29 , вказав світлофор, що регулює рух пішоходів через вул. Панківську, а також повідомив, що після зіткнення він подивився на вказаний світлофор та побачив, що для пішоходів горів зелений сигнал світлофору. За таких обставин, враховуючи циклограму работи світлофорів (Т.1 а.с.46) є очевидним, що для автомобіля «Suzuki SX4», яким керував ОСОБА_10 в момент його перетину перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської горів зелений сигнал світлофору.

Таким чином, протокол проведення слідчого експерименту від 11.03.2013 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 є доказом невинності ОСОБА_10 .

Щодо досліджених, колегією суддів наступних письмових доказів: відеозапис CD диска (т.2 а.с. 31); протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.09.2011 року та фототаблицею до нього, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 17.09.2011 року: ( т. 1 a.c. 21-29. 30. 31-37); протокол додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2012 року та фототаблицею до нього, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2012 року: (т. 1 a.c. 50-51, 52, 53-58); лист заступника директора Комунального підприємства «Київдорсервіс» №20/1876 від 11.10.2011 року та схемою розташування дорожніх знаків на перехресті вулиці Жилянської та вулиці Паньківської в місті Києві згідно загальноміської бази даних дислокацій ТЗРДР станом на 17.07.2011 року: (т. 1 а.с. 41-43); лист в.о. першого заступника директора з питань впровадження та експлуатації АСУТ Комунального підприємства «Київдорсервіс» Л№17/1856 від 07.10.2011 року та схемою розміщення світлофорів по напрямкам: (т. 1 л.с. 45-46); лист Комунального підприємства «Київдорсервіс» №17/274 від 11.02.2013 року та циклограмою до нього; (т.2 а.с. 71-73); лист Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» №1274 від 20.02.2013 року (т.2 а.с. 81); висновок комісійної транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012 року. (т.2 а.с. 9-23); висновок комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи №493/12- 52/588/12-35 від 29.02.2012 року (т.2 а.с. 28-30); постанову про призначення судової-автотехнічної експертизи від 06.05.2012 року (т.2 а.с. 53-60); висновок судової автотехнічної експертизи №7888/12-52 від 16.11.2012 року (т..2 a.c. 63-69); постанову про призначення судової-автотехнічної експертизи від 23 квітня 2013 року (т.2 а.с. 90-97); висновок судової автотехнічної експертизи №3996 від 30.08.2013 ролу (т.2 а.с. 99-108); висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26.02.2018 року (т. 5 a.c. 191-224); протокол відтворення обстановки та обставин події від 19.05.2012 року, схемою та фототаблицею до нього (т.2 а.с. 41-50); протокол проведення слідчого експерименту від 11.03.2013 року (т.2 п.с, 82-85) року ( т .2 а.с. 53-60); постанова про призначення судової-автотехнічної експертизи від 06.08.2012 року (т. 2 а.с. 90-97); постанова про призначення судової-автотехнічної експертизи від 23.04.2013 сукупності (т.2 а.с.90-97), то зазначені докази ні кожний окремо, а ні у своїй сукупності не місять даних на підтвердження наявності в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Решта письмових доказів, на які послався суд першої інстанції, як на докази вини ОСОБА_30 лише фіксують факт зіткнення транспортних засобів, розташування дорожніх знаків, дорожню розмітку, прив`язку до місцевості, пошкоджень транспортних засобів, дані водіїв, погодні умови в момент ДТП, схему розміщення світлофорів по напрямкам, циклічність їх роботи, факт надання медичної допомоги потерпілому, а також ступень тілесних ушкоджень отриманих потерпілим внаслідок ДТП.

Вказані докази доводять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: подію кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Однак, вони не є прямими доказом того, що ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 допустив порушення п. п. 2.3 б), 8.10, 8.7.3 e), 16.3 Правил дорожного руху України, оскільки вони не містять жодних відомостей про те чи був водій транспортного засобу уважним або навпаки, який сигнал світлофору горів в момент перетину автомобілями перехрестя вулиць.

Таким чином, відомості що містяться в цих доказах можуть бути покладені в основу обвинувального вироку тільки за умови наявності прямих доказів винності ОСОБА_10 , які у провадженні відсутні.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом, якщо встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 417, 418 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 284 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі ч.3 ст. 129 КПК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 до ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні у розмірі 6 052 гривні 50 копійок: вартість проведеної Київським міським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України автотехнічної експертизи №472ат від 22.06.2016 року в розмірі 1100 гривень 50 копійок та Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України автотоварознавчої експертизи №12418/17-54 від 29.12.2017 року в розмірі 4 952 гривні - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4