"21" травня 2024 р. Справа № 363/2054/22
УХВАЛА

21.05.2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000125 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000125 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час судового розгляду від захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про визнання відеозапису з відео камери зовнішнього спостереження магазину Люксоптика, за адресою: АДРЕСА_1 , неналежним та недопустимим доказом. В обгрунтування посилалась на те, що під час досудового розслідування після ознайомлення з відеозаписом моменту ДТП, що сталося 21.01.2022 року, ОСОБА_6 , цілком довіряючи слідству, підписала Протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 19.07.2022 року, що з матеріалами ознайомлена, та зауважень/доповнень не має. Під час дослідження відеозапису у судовому засідання 11.04.2023 року обвинувачена ОСОБА_6 не визнала долучений в матеріали справи №363/2054/22 старшим слідчим ВРЗЗС СВ Вишгородського РУП ГУ НП НП в Київський області майором поліції ОСОБА_8 оскільки бачила цей відеозапис в перше і звернула увагу Суду, що під час ознайомлення з матеріалами справи 19.07.2022 року їй було показано зовсім інше відео запис події, а саме ракурс зйомки та наближення. Твердження ОСОБА_6 про заміну відеозапису з місця події 21.01.2022 року підтверджується захисником ОСОБА_9 , який також наголосив, що під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування 19.07.2022 року було продемонстровано інше відео, з другого ракурсу. Відео запис що досліджувався в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_10 побачили вперше. Таким чином, відео яке розглядалось в судовому засіданні 11.04.2023 року не може бути належним доказом, оскільки подія відбулась 21.01.2022 року, відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України внесено до ЄРДР 22.01.2022 року, інформацію з камер відеоспостереження системи «Безпечне місто» за адресою АДРЕСА_2 , як суттєвий інформаційний доказ, який має визначальне належне доказування вчинення чи не вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 видалено, що є критичним процесуальним порушенням досудового розслідування.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисник підтримали клопотання та просили задовольнити.

Прокурор та представник потерпілого заперечували щодо клопотання та просили відмовити у зв`язку з його необгрунтованістю.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

На момент заявленого стороною захисту клопотання про визнання доказів недопустимими судовий розгляд справи триває.

При цьому, очевидної недопустимості цього доказу на цій стадії судового провадження, без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає.

Крім того, відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. І лише у випадку очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, суд проходить до висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 слід відмовити, оскільки вказаний доказ був досліджений судом в ході розгляду справи і оцінка йому буде дана в нарадчій кімнаті при винесені рішення по кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 92-93, 369,372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про визнання відео неналежним та недопустимим доказом - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 24.05.2024 року 15.00 год.

Суддя ОСОБА_1