Справа № 645/1114/24
Провадження № 1-кп/645/276/24
В И Р О К

Іменем України

25 березня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, техніка взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

Головного сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду техніка взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення кримінального правопорушення, головний сержант ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Проходячи військову службу на посаді техніка взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , головний сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

На початку вересня 2022 року, точного часу судом не встановлено ОСОБА_3 , з метою уникнення від встановленої Законом відповідальності за керування транспортним засобом, без передбаченого дозволу (посвідчення водія), в порушення вимог статті 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, яка визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, а також постанови Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.

Так, на початку вересня 2022 року, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, скориставшись всесвітньою мережею «Інтернет», на невстановленому судом сайті, вступив у змову з невстановленою судом особою, та усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення водія), надав невстановленій судом особі, свої анкетні дані, а саме фотозображення паспорту та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В подальшому вищевказана невстановлена особа у невстановленому судом час та місці, виготовила за допомогою струменевого способу друку, підроблений документ - посвідчення водія, який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 30.09.2022 року ТСЦ № 8042, в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_3 . В подальшому, поштовим відправленням на ім`я ОСОБА_3 було направлено до відділення «Нова пошта», точної адреси та часу судом не встановлено - підроблене, невстановленою особою, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 30.09.2022 року ТСЦ № 8042 на ім`я ОСОБА_3 .

Далі, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_3 поштовим відправленням отримав у відділенні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », точної адреси та часу судом не встановлено, від невстановленої судом особи завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.09.2022 року на ім`я останнього, за що заплатив грошові кошти в сумі 6000 гривень, для подальшого використання завідомо підробленого посвідчення водія.

Згідно висновку експерта судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-23/22984 ДД від 17.10.2023 року, наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.09.2022 року не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

В наданому на дослідження посвідченні водія, серії НОМЕР_2 , виданому 30.09.2022 року ТСЦ 8042 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ознак, що вказують на зміни первинного змісту, не виявлено.

Усі зображення лицьового і зворотного боків бланку посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , виданому 30.09.2022 ТСЦ 8042 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесені струменевим способом друку.

Згідно інформації регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області, ОСОБА_3 посвідчення водія не отримував.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 , продовжуючи свій протиправний умисел, будучи обізнаним про те, що відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, яка визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, а також п. п. «а» п. 2.1. ч. 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, які наголошують, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та необхідності складання відповідних іспитів для його отримання, затверджених наказом МВС України № 515 від 07.12.2009, достовірно знаючи, що він не отримував у встановленому Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року порядку посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданого 30.09.2022 року ТСЦ № 8042 на ім`я ОСОБА_3 , та маючи умисел на подальше використання завідомо підробленого посвідчення водія, бланк якого відповідно до висновку експерта судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121- 23/22984 від 17.10.2023 року, не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника-України. В наданому на дослідження посвідченні водія, серії НОМЕР_2 , виданому 30.09.2022 ТСЦ 8042 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ознак, що вказують на зміни первинного змісту, не виявлено. Усі зображення лицьового та зворотнього боків бланку посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , виданому 30.09.2022 ТСЦ 8042 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесені струменевим способом друку.

Так, ОСОБА_3 переслідуючи мету використання вищевказаного підробленого документу, усвідомлюючи, що пред`явлення посвідчення водія дозволить йому керувати транспортним засобом, у період часу з 30.09.2022 року по 26.09.2023 року почав використовувати завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_3 виданого 30.09.2022 року ТСЦ № 8042 на своє ім`я.

Так, 26.09.2022 року приблизно о 14 год. 55 хв., ОСОБА_3 , рухався по пр. Героїв Харкова в місті Харкові на автомобілі «КІА CEED», державний номерний знак НОМЕР_4 , де біля будинку АДРЕСА_3 був зупинений працівником УПП в Харківській області ДПП в м. Харкові для перевірки документів. Після чого, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у нього знаходиться при собі підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 30.09.2022 року ТСЦ № 8042, яке він не отримував у встановленому Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на законну вимогу працівників поліції пред`явив останнім, завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 30.09.2022 року ТСЦ № 8042 на своє ім`я.

Тим самим, ОСОБА_3 , використав, завідомо для нього підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 30.09.2022 року ТСЦ № 8042, на ім`я ОСОБА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво до підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права використання його підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_4 , згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво до підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права використання його підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, з середньою освітою, технік взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , одружений, має на утриманні дитину ОСОБА_5 , 03.06.2017 року, на обліку в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР не знаходиться, в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено законом до проступків, особу обвинуваченого, обставини, визнані судом таким, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, матеріальний стан обвинуваченого.

При цьому, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому визнав, раніше не судимий, розкаявся, вчинені ним кримінальні правопорушення є кримінальними проступками, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції статей, які передбачають відповідальність за вчинене, із застосуванням положень ст.70 КК України.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2023 року, під час досудового розслідування, було накладено арешт на тимчасове вилучене майно, яке було вилучене 26.09.2023 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщене до сейф пакету WAR № 0068563 та опечатано.та визначено місце зберігання в матеріалах кримінального провадження № 0000535 від 26.09.2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 174 КПК України для продовження існування арешту відсутні, то накладений арешт підлягає скасуванню.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 107, 124, 373, 374, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесяти) грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2023 року, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили, скасувати.

Речовий доказ посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-23/22984-ДД від 17.10.2023 року в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1