ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/474/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Харків кримінальне провадження, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 березняі 2024 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 ,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено задовольнити клопотання слідчого та продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.4 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні за №0000376 від 07.04.2023, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 27 травня 2024 року включно. Із визначенням суми у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев"яносто тисяч вісімсот сорок ) гривень 00 копійок.

В обґрунтування свого рішення слідчим суддю зазначено, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , те, що злочин за ч.1 ст.28, ч.4 ст.185 КК України, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_7 , є злочином проти власності, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілого, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зменшити суму застави до 20 прожиткових мінімумів.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що ризики заявлені прокурором є недоведеними та надуманими.

Крім того, судом не враховано, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його майновий стан, матір похилого віку.

Крім того, він має цивільну дружину, яка також перебуває на його утриманні.

Названі обставини на думку автора апеляційної скарги свідчать про можливість зниження суми застави.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів провадження Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000376 від 07.04.2023.

ОСОБА_7 об 11 годині 50 хвилин 12.02.2024 у кримінальному провадженні №0000376 від 07.04.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч.1 ст.28, ч.4 ст.185 КК України тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої групою осіб, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України не затримувався.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 12.02.2024 підозрюваному ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 03.04.2024 включно, без визначення розміру застави.

27.03.2024 строк досудового розслідування продовжено першим заступником керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 до 3 (трьох) місяців, тобто до 06 травня 2024 року включно.

Ухвалою слідчої судді Київського районного суду м.Харкова від 29.03.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000376 від 07.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.28, ч.4 ст.185 КК України до 6 (шести) місяців, тобто до 06 серпня 2024 року включно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.Так є встановленим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.28, ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу як на потерпілих, свідків, інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Крім того, достатньо обґрунтованими є ризики знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з огляду на те, що досудове розслідування на даний час не завершено.

Отже, слідчим суддею зроблено правильний висновок про те, що доведення ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту не непогашену судимість у встановленому законом порядку, не працевлаштований, тому злочинна діяльність ОСОБА_7 є для нього єдиним джерелом прибутку.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення наяівні існування вказаних ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Крім того, слідчим суддею при продовженні дії запобіжного заходу та при визначенні суми застави обґрунтовано враховано, що:

- ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а саме за ч.4 ст.185 КК України - кримінальним правопорушенням проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

- дані щодо особи ОСОБА_7 , який не одружений, зі слів має на утриманні двох малолітніх дітей, не є інвалідом чи військовослужбовцем, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

За таких обставин, таким чином урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , те, що злочин за ч.1 ст.28, ч.4 ст.185 КК України, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_7 , є злочином проти власності, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілого, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дійсно вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Посилання сторони захисту про те, що підозрюваний мають міцні соціальні зв`язки, то вони в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про належне виконання останнім своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу або ж зменшення суми застави.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, а крім того зменшення суми застави, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 і відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2024 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: