Справа №: 398/6129/23
провадження №: 1-кп/398/227/24
ВИРОК

Іменем України

"26" червня 2024 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії кримінальне провадження № 0000236по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно та систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонером та особою похилого віку.

Так, ОСОБА_3 у період з 24.10.2022 року по 12.01.2023 року вчиняв насильство, пов`язане з дією на психічний стан потерпілої, з якою обвинувачений перебуває у сімейних та близьких відносинах, шляхом словесних образ, погроз, переслідування, залякування, спричинення фізичних страждань та, завдаючи шкоди психічному здоров`ю своїй матері ОСОБА_5 .

Постановами Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від17 листопада 2022 року, 28 листопада 2022 року, 01 грудня 2022 року, 08 грудня 2022 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.173-2 КУпАП.

Проте, обвинувачений, незважаючи на численні випадки притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства як особи, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ст.173-2 КУпАП, належних висновків для себе не зробив і, продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань, а саме 12.01.2023 року вкотре вчинив стосовно ОСОБА_5 акт психологічного насильства у виді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки,спричинення фізичних страждань потерпілій у зв`язку з відмовою надати кошти на придбання спиртних напоїв, що виразилося у завданні шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

12.01.2023 року у денний час доби (більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, безпричинно, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи свою перевагу у фізичній силі, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, вчинив психологічне та фізичне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_5 , що виразилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах в її бік щодо застосування фізичної сили і розправою над нею, принижуючи потерпілу у присутності сторонніх осіб, чим принизив честь та гідність останньої, що призвело до психологічних та фізичних страждань, які виразились у вкрай неприємних відчуттях ОСОБА_5 , при яких вона відчувала емоційний дискомфорт.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи №2200/23-27від 11.09.2023року, внаслідок систематичних, протиправних, злочинних дій з боку ОСОБА_3 . ОСОБА_5 завдано страждань, що позначилось на загальному фізичному стані, через що погіршилась якість її життя, що виразилось у втраті енергійності, втомі, страху, відчаї, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях, що завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю та пояснив, що він проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 та у них дійсно виникають суперечки, оскільки вони не розуміють один одного. В судовому засіданні обвинувачений попросив пробачення в потерпілої, щиро покаявся.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини винуватості ОСОБА_3 , а тому, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших письмових доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насильства стосовно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (щодо своєї матері), що призвело до фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, а тому кваліфікація його дій за ст. 126-1 КК України є вірною.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення.

При виборі обвинуваченому заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, в тому числі, ст.ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з негативної сторони, перебуває на обліку в лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності з 1997 року; на обліку лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, передбачених ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, передбаченими ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, та вчинення злочину відносно особи похилого віку.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Згідно з досудовою доповіддю виконання покарання у громаді можливо у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Орган пробації вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язок виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Отже з врахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 покарання, передбаченого санкцією ст. 126-1 КК України, у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього також обов`язку виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки». Зазначене, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Підстав для застосування запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні.

Судові витрати за проведення судової психологічної експертизи у розмірі 7 169,40 грн. згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді два роки пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до пункту 4 ч.3 ст. ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової психологічної експертизи у розмірі 7 169,40 грн.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1