Провадження № 1-кс/752/7192/23
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 1 відділу (з дислокацією у м. Києві) СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Брилівка, Цюрупинського району, Херсонської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у кримінальному провадженні №0000104, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2022р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 1 відділу (з дислокацією у м. Києві) СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З урахуванням обставин кримінального провадження №0000104 від 15.08.2022, мотивів, викладених у клопотанні, та долучених до останнього доказів, слідчий за погодженням з прокурором просив слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування винесеного на розгляд слідчому судді клопотання орган досудового розслідування зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000104 від 15.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок збройної агресії з боку російської федерації (далі по тексту - рф) військовослужбовцями збройних сил рф у лютому 2014 року встановлено ефективний контроль, як над територією Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, так і за діяльністю розташованих там органів влади. Тобто рф, відповідно до ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаагської конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

Крім того, згідно із статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»

№ 1207-VII від 15.04.2014, тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими рф з 20 лютого 2014 року.

Так, наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя із числа осіб, які прихильно ставились до питання приєднання Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до рф, в тому числі і за рахунок досвідчених військових та інших осіб, у порушення ч.?6 ст.?17 Конституції України, почали створюватись не передбачені Конституцією та законами України збройні та воєнізовані формування, метою яких є надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил рф у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

За вищеописаних умов та викладених обставин на території

м. Судак, Автономна Республіка Крим, ОСОБА_5 , приблизно у лютому 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, будучи громадянином України, знаючи про початок діяльності не передбачених законами України воєнізованих та збройних формувань, діючи умисно, сприяючи армії рф в окупації та подальшому відділенні території Кримського півострова від України, вступив до лав незаконного збройного формування (далі по тексту - НЗФ) «Самооборона Криму», де брав активну участь. Вказане формування мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також за сприяння представників спецслужб та військових рф було озброєно вогнепальною зброєю.

Так, у кожному структурному підрозділі не передбаченого законодавством НЗФ «Самооборона Криму» ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала у здійсненні силової підтримки військових армії рф, придушення організованого опору проукраїнські налаштованого населення на території міст, зокрема, Судак , Сімферополі, інших міст АР Крим, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, нападі на підприємства, установи, організації, громадян. Вказані формування дислокувались як в м. Судак так і в м. Сімферополь, інших містах АР Крим, та мали загальну координацію керівництва.

При цьому, НЗФ «Самооборона Криму» діяло у тісній співпраці з окупаційною владою рф в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Останні діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокаді українських військових частин, захопленні державних підприємств, установ та організацій на території АР Крим, займалися протистоянням з правоохоронними органами, забезпечували охорону проросійських масових заходів, що проводилися на території міст Судак, Сімферополь, інших міст

АР Крим, з демонстрацією російської символіки.

Знаючи про початок діяльності НЗФ «Самооборона Криму», громадянин України ОСОБА_5 , діючи умисно, сприяючи армії рф в окупації та подальшому відділенні території кримського півострова від України, усвідомлюючи незаконність створення вказаного формування, з метою участі у його діяльності, після співбесіди з «лідерами» НЗФ «Самооборона Криму», ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками учасника вказаного збройного формування, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених законодавством України, розуміючи роль та мету діяльності, виконуючи вказівки вищестоящих керівників окупаційної влади АР Крим, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виступали керівниками незаконного формування «Судацької роти народного ополчення», яка входила до НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та інших невстановлених осіб, продовжував надавати допомогу військовим рф, які незаконно діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та активно приймав участь з виконання завдань щодо охорони мітингів проросійських сил та захоплення адміністративних будівель на території м. Судак Автономної Республіки Крим .

Так, ОСОБА_5 приблизно з лютого 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, спільно із іншими учасниками «Самооборони Криму», які мали на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, активно сприяв блокуванню державних органів України в АР Крим, патрулювання громадських місць, чергування на блокпостах та перевірки особистих документів громадян, зокрема в центрі м. Судак.

Окрім цього, у березні 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 безпосередньо приймав участь у підготовці та проведенні так званого «референдуму» щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополь до складу рф, що виражалося у затриманні учасників, проукраїнських мітингів, а також погроз та застосуванні стосовно останніх сили у разі створення перешкод щодо проведення так званого «референдуму».

Дії ОСОБА_5 носили тривалий характер, у вказаний період часу та виразились в активній участі в діяльності НЗФ «Самооборона Криму».

При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що НЗФ «Самооборона Криму», учасником якого він є, діє на території України незаконно та що його учасники застосовують зброю та вчиняють опір представникам влади, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішення органами державної влади, місцевого самоврядування, що призвело до окупації території півострова Крим.

У подальшому, після окупації території Автономної Республіки Крим, ОСОБА_5 представниками окупаційної влади нагороджений медаллю «За защиту Республики Крым» (№ 3931).

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_5 , діючи на виконання

злочинного умислу, направленого на надання допомоги представникам спецслужб іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, за вказівкою невстановлених осіб з числа керівництва військового командування зс рф та спеціальних служб рф, ОСОБА_5 , будучи учасником так званої «Судацької роти 1-го полку народного ополчення Криму», яка входила до НЗФ «Самооборона Криму» приймав активну участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування та наданні допомоги військовослужбовцям збройних сил країни агресора.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також з метою вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, будучи громадянином України, приблизно у лютому 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, будучи громадянином України, перебуваючи у м. Судак, АР Крим, вступив до лав «Судацької роти 1-го полку народного ополчення Криму», яка входила до НЗФ «Самооборона Криму», де брав активну участь. При цьому, він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_5 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, брав активну участь у НЗФ «Самооборона Криму», дії якого призвели до зниження обороноздатності розташованих на території АР Крим Збройних Сил України та неможливості протистояти збройній агресії військових рф, які вчиняли злочинні дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України, внаслідок проведення незаконного референдуму щодо приєднання території півострова Крим до складу російської федерації.

Крім цього, ОСОБА_5 , як учасник незаконного збройного формування брав участь в охороні та забезпеченні проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя з питання про входження Кримського півострову до складу рф на правах суб`єкта російської федерації.

У подальшому, після окупації території Автономної Республіки Крим, ОСОБА_5 представниками окупаційної влади нагороджений медаллю «За защиту Республики Крым» (№ 3931).

Вказані дії сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія «Русское Єдинство», та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу рф на правах суб`єкта російської федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

13.07.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

13.07.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110 КК України.

14.07.2023 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Орган досудового розслідування дотримується позиції того, что обставини оголошеної ОСОБА_5 підозри доведені в повній мірі належними та допустимими доказами, ризики, які полягають у спробах переховуватись, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні,перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а інші запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не здатні забезпечити належну процесуально поведінку підозрюваного.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі, на підставі обставин, викладених в останньому.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи на його необгрунтованість, недоведеність ризиків та обгрунтованост підозри.

Підозрюваний наголошував на тому, що переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури або суду не буде, оскільки має постійне місце мешкання на території м. Одеси, є одруженим та має дитину.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, СУ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000104 від 15.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110 КК України.

13.07.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

13.07.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110 КК України.

14.07.2023 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою першого заступника керівника прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_10 , продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 13.10.2023, у зв`язку з його складністю та необхідністю проведення інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

У даному судовому засідання встановлено достатню сукупність даних, обставини, оголошеної ОСОБА_5 підозри, які, зокрема, підтверджуються матеріалами клопотання.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суд з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» під терміном «обґрунтована підозра» необхідно розуміти, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні №14310/88 від 23.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя зазначає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити та продовжити строки тримання під вартою підозрюваному в межах строку досудового розслідування.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 177, 178, 183, 194, 197, 369-372, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 жовтня 2023 року.

3. Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та оголошено у приміщенні суду протягом 5 діб.

4. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1