В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/6121/23

Провадження № 1-кп/0285/295/24

17 квітня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............… . ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ......................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду

кримінальне провадження, внесене 17.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001066,

по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, не одруженого,

який зареєстрований

АДРЕСА_1 ,

не працює,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 07.09.2023 близько 13 год, проходячи по АДРЕСА_2 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, побачив на узбіччі ґрунтової дороги поблизу будинку №2 вказаного населеного пункту велосипед сіро-синього кольору торговельної марки «Ardis» моделі «Славутич» та вирішив умисно, таємно його викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, достовірно знаючи, що по всій території України 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, який Указом Президента України наразі продовжений, ОСОБА_4 того ж дня, без розриву у часі підійшов до зазначеного вище велосипеда, вартістю 1966,67 грн, який належить ОСОБА_6 , та переконавшись у відсутності власника і сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню кримінального правопорушення, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану його викрав.

З викраденим майном ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився ним за власним розсудом, спричинивши ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1966,67 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив крадіжку велосипеду за обставин, викладених в обвинувальному акті, згоден з кваліфікацією своїх дій, у вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 , якому на момент вчинення злочину виповнилось 60 років, в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою прокурора, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів. При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно в умовах воєнного стану, кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29.05.2023 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Одночасно, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КК України та з метою забезпечення виконання вироку, просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, які обтяжують покарання, - є рецидив злочинів і вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого, його характер;

дані про особу винного, який є учасником бойових дій з 1995 року; раніше неодноразово судимий, зокрема, 22.07.2015 Новоград-Волинським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; 08.09.2015 Новоград-Волинським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 29.05.2023 Новоград-Волинським міськрайонним судом за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

вину у скоєному визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарги на нього відсутні;

положення ст.ст.50, 65 КК України.

Також варта уваги позиція потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Резюмуючи викладене, суд погоджується із думкою прокурора та призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.4 ст.185 КК України, з застосуванням ст.71 КК України.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, жодним чином не знижують міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення та не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання.

Підстави для звільнення від відбування покарання відсутні.

З метою уникнення ризиків ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, а також вчинення інших злочинів, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати під час досудового розслідування у кримінальному провадженні в сумі 956 грн за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-23/12180-ТВ від 20.09.2023 слід стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.09.2023 №285/5776/23 на велосипед, підлягає скасуванню.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29.05.2023 остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15.06.2024, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку, та взяти його під варту з зали суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 956 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.09.2023 №285/5776/23 на велосипед торговельної марки «Ardis» моделі «Славутич».

Речовий доказ у кримінальному провадженні велосипед торговельної марки «Ardis» моделі «Славутич» - залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1