Справа № 521/3097/24
Номер провадження:1-кп/521/1332/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 03.01.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 20 грудня 2023 року, приблизно о 10.00., більш точного часу судом не встановлено, в період дії воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 введено на всій території України, строк дії якого неодноразово продовжувався, а на час вчинення кримінального правопорушення, Указом Президента України від 06.11.2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 16.11.2023 продовжений строком на 90 діб, перебував на території будівництва «Kadorr City», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Краснова, буд.3 , де останній визначив предметом свого злочинного посягання майно, належне на праві власності ОСОБА_5 , а саме, мобільний телефон марки «Nokia С21 Plus», колір: «блакитна ялина», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

В той же час та в тому ж місті, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що його протиправні дії є непомітними для потерпілого та оточуючих, перебуваючи на ділянці місцевості між незавершеними об`єктами будівництва «Kadorr City» за вищевказаною адресою, підняв з ґрунту мобільний телефон марки «Nokia С21 Plus», який належить на праві власності ОСОБА_5 , та помістив до правої кишені своїх брюк, тим самим заволодів ним.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном, а саме мобільним телефоном марки «Nokia С21 Plus», колір: «блакитна ялина», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2879 (дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 10 (десять) копійок.

Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.4 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що він дійсно за вказаних обставин та у зазначений час під час перебування на на території будівництва по вул.Краснова у м.Одеса побачив на землі мобільний телефон, який він підняв та одразу вирішив залишити його собі, заходів по поверненню телефону власнику не вживав. Вимкнув телефон та витягнув з нього сім-картки та в подальшому продав телефон на Малиновському ринку за 1500 грн. Гроші витратив на власні потреби. У вчиненому щиро кається та просить врахувати, що він хворіє, працює неофіційно на будівництві, викрадене ним майно було повернуто потерпілому,потерпілий претензій до нього не має.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, покарання просив призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання та стосовно речових доказів.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії тяжкого злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_4 раніше не судимий в силу вимог ст.89 КК України, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, страждає на хронічне захворювання. Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні та те, що викрадене майно повернуто потерпілому, повне визнання вини обвинуваченим та щире його каяття, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вік обвинуваченого, його соціальне положення.

Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, захисту, потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Суд приходить до висновку про можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 26.03.2024 року.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-мобільний телефон марки «Nokia С21 Plus», колір: «блакитна ялина», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та коробку від мобільного телефону - повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт мобільного телефону, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 18.01.2024 року.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1