Справа №: 343/202/22
Провадження №: 1-кп/343/69/24
У Х В А Л А

про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

22 квітня 2024 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000183 від 06.12.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. 07 грудня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 27.04.2024 року. На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували і при обранні йому запобіжного заходу раніше, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою уникнути кримінальної відповідальності. Підставами вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює неминучість покарання за нього, не має постійного джерела доходу для існування та міцних соціальних зв`язків, офіційно не одружений, у свідоцтві про народження дитини, яку він називає своєю, він батьком не записаний, проживав за адресою, відмінною від свого місця реєстрації. Підставами вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого є те, що йому відомі анкетні дані останніх, що може спонукати його незаконно впливати на них. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, особистого зобов`язання, застави чи домашнього арешту є неможливе, оскільки ОСОБА_5 не проживав за адресою своєї реєстрації, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, тобто останній самостійно не матиме змоги внести значний розмір застави, а мінімальний розмір застави не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, порушення ж умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи більш суворішого запобіжного заходу, також відсутні особи, що заслуговують на довіру, які готові та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та забезпечити його явку до суду на першу про те вимогу. У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, а тому слід продовжувати застосовувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення заявленого прокурором клопотання заперечив, вказавши, що жоден з вказаних в клопотанні ризиків, не є доведеним. Так, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину не доведена, тому сторона обвинувачення не має права говорити, що він вчинив злочин, внаслідок якого настала смерть людини. ОСОБА_5 раніше несудимий, а відтак у нього відсутній кримінальний досвід, який би спонукав його перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Також в судовому засіданні вже допитані основні свідки обвинувачення, а потерпілий від злочину помер, тому відсутні підстави говорити про ризик впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого. Нічим не обґрунтований і ризик того, що обвинувачений зможе іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Слід врахувати, що ОСОБА_5 12 років прожив в цивільному шлюбі, має дитину, а джерело для існування на перших порах йому зможе забезпечити його сестра, яка присутня в залі судових засідань. За таких обставин просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтримав думку свого захисника, вказавши, що заперечує щодо продовження йому строку тримання під вартою та просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки доводи прокурора є необґрунтованими, а його вина не доведеною.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст. 331 даного Кодексу, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Тому, розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою оцінюється в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 27.04.2024 року.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, відповідно до норм КК України передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, усвідомлює неминучість покарання у випадку доведення його вини, не має постійного місця проживання, в нього відсутні джерела прибутку та міцні соціальні зв`язки.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_5 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діянь, що інкримінуються обвинуваченому та не надає останньому можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду чи шляхом вчинення перешкод встановленню істини у справі.

Наявні вищенаведені ризики є дійсними та триваючими і виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Таким чином, підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, тому наявна необхідність у збереженні найсуворішої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

Крім того, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що не вбачає на даний час існування ризику того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки судом вже допитано всіх свідків сторони обвинувачення, а потерпілий перебуває за кордоном та подав заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності.

Однак, відсутність вказаного ризику, на думку суду, не є підставою для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, аніж той, що просить прокурор, так як існують інші ризики, зазначені в клопотанні останнього, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Наведені стороною захисту аргументи не спростовують існування вказаних ризиків, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого: відсутність у нього постійного джерела доходу для існування та міцних соціальних зв`язків, є підставою для продовження йому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слід задоволити та продовжити йому строк тримання під вартою на термін 60 діб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на строк 60 діб, тобто до 21.06.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: