09.05.2024
Справа № 642/2526/24
Провадження № 1-кс/642/1506/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000721 від 06.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 з вищезазначеним клопотанням.

В обґрунтування зазначила, що у провадженні СВ ВП № 2 Харківського районного Управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000721 від 06.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, 05.05.2024 до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, надійшла заява від ОСОБА_4 , 1974 р.н., за фактом того, що 05.05.2024 близько 13 год 00 хв, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку 2 (двох) мобільних телефонів, що належать ОСОБА_4 тим самим спричинила останньому матеріальну шкоду під час дії військового стану.

В ході проведення досудового розслідування, 06.05.2024 період часу з 15 год 24 хв по 15 год 35 хв, було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 у ході якого у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено 2 (два) мобільних телефони, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 12» в корпусі темно синього кольору, мобільний телефон марки «Cubot» в корпусі чорного кольору, що належать ОСОБА_4 , 1974 р.н.

Необхідність накладення арешту на мобільні телефони марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 12» в корпусі темно синього кольору, мобільний телефон марки «Cubot» в корпусі чорного кольору, обумовлено тим, що у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події предмети.

Враховуючи викладене, наявні достатні підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження накладення арешту на мобільні телефони марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 12» в корпусі темно синього кольору, мобільний телефон марки «Cubot» в корпусі чорного кольору.

Застосування арешту майна на цьому етапі досудового розслідування є необхідним та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, виникає необхідність накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у її відсутності, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, 05.05.2024 до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, надійшла заява від ОСОБА_4 , 1974 р.н., за фактом того, що 05.05.2024 близько 13 год 00 хв, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку 2 (двох) мобільних телефонів, що належать ОСОБА_4 тим самим спричинила останньому матеріальну шкоду під час дії військового стану.

В ході проведення досудового розслідування, 06.05.2024 період часу з 15 год 24 хв по 15 год 35 хв, було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 у ході якого у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено 2 (два) мобільних телефони, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 12» в корпусі темно синього кольору, мобільний телефон марки «Cubot» в корпусі чорного кольору, що належать ОСОБА_4 , 1974 р.н.

Постановою слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 06.05.2024 мобільний телефон, марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 12» в корпусі темно синього кольору та мобільний телефон марки «Cubot» в корпусі чорного кольору визнано речовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим в доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а повернення майна його власнику, може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів та проведення відповідних судових експертиз слідчий суддя дійшов висновку, про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000721 від 06.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та/або користування, а саме на мобільний телефон, марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 12» в корпусі темно синього кольору та мобільний телефон марки «Cubot» в корпусі чорного кольору, які було вилучено 06.05.2024 в період часу з 15 год 24 хв по 15 год 35 хв, під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказані мобільні телефони матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Місцем зберігання арештованого майна відповідно до порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технології переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», а саме місцем зберігання визначити після проведення відповідних судових експертиз, камеру схову речових доказів ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. М. Малиновського, 1, та покласти забезпечення виконання ухвали на керівництво ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1