Провадження № 11-кп/4823/336/24
Категорія - ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002743 від 27.07.2023 року за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2024 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жеведь Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.08.2023 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2024 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за попереднім вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.08.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання час тримання його під вартою та початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 27 липня 2023 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 19 890 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 59 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Питання речових доказів вирішено відповідно вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, просить вирок суду змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилання на ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання виключити. ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2023 року виконувати самостійно. Вказує, що ОСОБА_8 раніше був засуджений вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. У даному провадженні ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення 26 липня 2023 року, до постановлення попереднього вироку. А тому, прийшовши до переконання, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 має відбувати покарання реально, суд помилково застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, адже у даному випадку суд мав призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, а вирок з випробуванням ухвалити рішення виконувати самостійно.

Суд першої інстанції встановив, 26.07.2023 року близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю, умисно наніс ОСОБА_9 , з якою він спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, не менше двох ударів руками в область голови, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з гострою субдуральною гематомою над лівою півкулею головного мозку та множинними забоями м`яких тканин обличчя, що через свої ускладнення викликала компресійно-дислокаційний синдром та призвела до коматозного стану, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та не менше трьох ударів в область тулубу та кінцівок, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді множинних забоїв тулубу та кінцівок, які як в сукупності, так і кожне окремо, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в них підстав, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи в апеляційному порядку не перевіряються.

З кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначення обвинуваченому ОСОБА_8 остаточного покарання, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання за кримінальне правопорушення, яке він вчинив до ухвалення попереднього вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2023 року. Вказаним вироком обвинуваченому призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим за часом) вироком. У даному випадку діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, не застосовуючи ч. 4 ст. 70 цього Кодексу.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року визначено, що коли особа щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Аналогічна позиція з цього питання була висловлена і у постанові об`єднаної палати Верховного Суду.

Тому, призначаючи покарання за кримінальне правопорушення, вчинене 26 липня 2023 року, суд не мав законних підстав, змінювати умови відбування покарання засудженим за вироком від 23 серпня 2023 року, який набрав законної сили і є обов`язковим.

Якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, учинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватися залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку і яке рішення ухвалює суд у новому вироку щодо покарання за кримінальні правопорушення, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У разі, коли попередній вирок залишився незмінним й ухвалене в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інше кримінальне правопорушення, вчинене до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Отже, апеляційний суд погоджується з позицією прокурора, щодо неправильного застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність і необхідності зміни в частині призначення покарання вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 , засудженого за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4