УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000363, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, -

в с т а н о в и в:

10.05.2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000363, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, у якому прокурор просила постановити ухвалу про накладення арешту на майно, а саме на майно ТОВ "ГЛОБАЛЛОДЖИК УКРАЇНА" (), а саме: на металевий стелаж з дерев`яними полицями з якого впав ОСОБА_6 , який було вилучено слідчим під час огляду місця події який було проведено 21.03.2024 у приміщенні складу ТОВ "ГЛОБАЛЛОДЖИК УКРАЇНА" (), за адресою: м. Київ вул. Миколи Грінченка, буд. 2/1, корп. Д, та опечано його стрічкою з написом «Національна Поліція України» після чого передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ "ГЛОБАЛЛОДЖИК УКРАЇНА" із забороною будь-кому і будь-яким чином користуватись, розпоряджатись та відчужувати вказане майно.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000363, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Так, прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.03.2024 приблизно о 12 год. 20 хв., у приміщенні складу ТОВ "ГЛОБАЛЛОДЖИК УКРАЇНА" (код СДРПОУ: 34423473), за адресою: м. Київ вул. Миколи Грінченка, буд. 2/1, корп. Д. під час здійснення навантажувальних та розвантажувальних робіт, внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, відбулося падіння працівника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із металевого стелажу з дерев`яними полицями, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, забій головного мозку, лінійний перелом пірамідки скроневої кістки, отогематорея.

Разом з цим, слідчим під час огляду місця події який було проведено 21.03.2024 у приміщенні складу ТОВ "ГЛОБАЛЛОДЖИК УКРАЇНА" (), за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено металевий стелаж з дерев`яними полицями, з якого впав ОСОБА_6 , опечатав його стрічкою з написом «Національна Поліція України» після чого передав його на відповідальне зберігання представнику ТОВ "ГЛОБАЛЛОДЖИК УКРАЇНА".

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених. Зауважував, що майно не може вважатись тимчасово вилученим, оскільки після огляду було передано на відповідальне зберігання власнику.

Присутній у судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Звертав увагу слідчого судді на той факт, що відразу після події згаданий у клопотанні стелаж було оглянуто слідчим, а також на те, що від моменту події до моменту подачі клопотання про арешт майна пройшло достатньо часу, за який слідчий міг провести всі необхідні дії.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом з цим, оцінивши в сукупності долучені прокурором до клопотання матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на зазначене у клопотанні майно не є співрозмірним завданням кримінального провадження, з огляду на те, що прокурором не надано достатніх доказів, на підтвердження того факту, що обмеження у доступі та користуванні згаданим у клопотанні стелажем, який є частиною логістичного складу у є необхідними для забезпечення проведення необхідних у кримінальному провадженні слідчих дій.

Крім того, слідчий суддя також звертає увагу і на той факт, що з момент події, що розслідується в рамках кримінального провадження до моменту звернення з клопотанням про арешт майна пройшло значно більше місяця, при цьому саме клопотання не містить ні доказів того, що за цей час власником майна вживались дії, які б могли свідчити про наявність ризиків його незаконного, відчуження, псування або зміни, ні доказів того, що слідчим вживались заходи до найшвидшого призначення та проведення необхідних експертиз у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 117, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000363, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1