Дата документу 22.04.2024 Справа № 336/3967/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3697/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/695/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 травня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2024 року було продовжено застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 травня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за місцем постійного проживання обвинуваченої за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України та звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ризики, які були встановлені судом при застосуванні до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальших його продовжень на даний час зменшились та враховуючи не доведення стороною обвинувачення доцільності на даній стадії кримінального провадження продовження тримання обвинуваченої під вартою, можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Звертає увагу на те, що кримінальне провадження у цій справі триває з 2019 року, тобто майже 5 років і обвинувачена за весь цей час не здійснювала будь-яких дій, направлених ухилення або переховування від слідства та суду.

Зазначає, що обвинувачена знаходиться під вартою з серпня 2023 року, тобто понад 6 місяців.

Вказує, що жодного належного доказу щодо перешкоджання обвинуваченою органам досудового слідства, сторона обвинувачення, суду не надала.

Крім того зазначає, що ризики перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не була засуджена, не притягувалась до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання.

Вказує, що твердження прокурора та суду про те, що запобігти ризику неналежної поведінки обвинуваченої можна лише шляхом подальшого застосування найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою не відповідають дійсності та ґрунтується виключно на припущеннях, які не можуть братись судом до уваги.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу без доповнень та просили її задовольнити.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що наразі судовий розгляд даного кримінального провадження триває та як випливає із оскаржуваної ухвали не всі свідки ще допитані судом, а отже, обвинувачена ОСОБА_6 , будучі обізнаною про їх анкетні дані, перебуваючи на волі, може безперешкодно на них незаконно впливати шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Даних про такий стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційному суду не надано.

Щодо посилання сторони захисту на те, що майже 5 років триває розгляд даного кримінального провадження, то слід зазначити, що 26 травня 2020 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя був винесений вирок відносно ОСОБА_6 (а.с. 3-13), який в подальшому після перегляду апеляційною та касаційною інстанціями, був скасований та було призначено новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Отже, наразі в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя здійснюється новий розгляд даного кримінального провадження.

При цьому, слід зазначити, що обвинувачена ОСОБА_6 перебуває під вартою з 31 серпня 2023 року.

Щодо доводів сторони захисту про наявність у обвинуваченої постійного місця проживання та, що вона не притягувалась до кримінальної відповідальності, то вони не можуть бути єдиною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2024 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 травня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4