УХВАЛА

17 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області,

в особі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ТзОВ «Траш» ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0002100 (№0000165, №0001960) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Рівненським міським судом здійснюється розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити, вказав, що заявлені раніше ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не перестали існувати, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, він не працює, не має постійних доходів. Щодо останнього було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, під час дії якого він вчинив нові кримінальні правопорушення проти власності, порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою. Отже, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки заявлені ризики є не актуальними, враховуючи, що обвинувачений майже рік перебуває під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За положенням ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У відповідності до положення ст. 178 КПК України (ч.1), при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності ч.4 ст. 185 КПК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Наразі триває судовий розгляд кримінального провадження, завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу неможливо.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та їх характер, їх багато епізодичність; що ОСОБА_5 раніше судимий, на шлях виправлення не став, обвинувачується повторно у вчиненні рядку умисних корисливих злочинів проти власності в умовах воєнного стану; відносно останнього було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, під час дії якого він вчинив нові кримінальні правопорушення проти власності у вчинення яких обвинувачується, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою; що особи, які б перебували на його утриманні відсутні, він не працює, тобто у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки та стримуючі фактори, що на думку суду спонукатиме обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні, а також, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5, ч.1 ст. 177 КПК України, а тому слід продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.

ЄСПЛ визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Враховуючи вищевикладене, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не перестали існувати; обставини вчинення кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпечність у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 ; що останній раніше судимий, на шлях виправлення не став, обвинувачується повторно у вчиненні рядку умисних корисливих злочинів проти власності в умовах воєнного стану; відсутність доказів про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, у своїй сукупності вказує що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, обвинуваченому суд визначає розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0002100 (№0000165, №0001960) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Велетенське, Білозерського р-ну, Херсонської обл., українцю, громадянину України, неодруженому, непрацюючому, із середньою освітою, раніше судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13:00 год., 14.09.2024.

ОСОБА_5 утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» (м.Рівне, вул.Дворецька, 116).

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в даній ухвалі, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави до 13:00 год., 14.09.2024.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання уповноваженій особі ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1