КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4032/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з внесеними адвокатом ОСОБА_8 доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.05.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 14.07.2024 року включно, без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.05.2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Мотивуючи апеляційні вимоги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.05.2024 року є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Захисник в своїй апеляційній скарзі вказує, що жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 , вказує, що інкримінована ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, оскільки слідством не прийнято до уваги, що освіта та попередні місця роботи ОСОБА_7 не мали нічого спільного з веденням агресивної війни проти України та носили виключно цивільний характер.

Крім того, адвокат критично оцінює наявність ризику, пов`язаного з можливістю переховування ОСОБА_7 з огляду на те, що останній є громадянином України, має міцні соціальні зв`язки, перебуває в офіційному шлюбі, має двох малолітніх дітей, на його утриманні знаходяться батьки похилого віку, а також у ОСОБА_7 є постійне місце роботи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , з внесеними адвокатом ОСОБА_8 доповненнями до неї, заслухавши пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000312 від 04.04.2024 року за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, досудовим розслідуванням зазначено, що ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого попереднього фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактичним місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 2022 року по 2024 рік активно співпрацював з ООО «Альфапро» (рос.) через громадянина України ОСОБА_12 .

Вказана співпраця полягала у виконанні проектних робіт по реконструкції атомних електростанцій на території російської федерації, які належать державній корпорації АО «Концерн Росэнергоатом» (рос.), зокрема здійснення розрахунків компонування фундаментів теплообмінника 4ТА35 (34.55)W01 та 4ТА30 (40.50)W01 Кольської АЕС, перевірка правильності розрахунків металевих каркасів для встановлення протипожежних перегородок для Балаковської АЕС. Спілкування з ОСОБА_12 відбувалося засобами зв`язку Viber, Telegram, Skype, вихідні дані для роботи йому надсилалися на електронну пошту, після виконання поставлених завдань ОСОБА_13 повертав у електронному вигляді готові проектні матеріали на електронну пошту ОСОБА_12 . За виконану роботу ОСОБА_13 періодично отримував від ОСОБА_12 на свою банківську картку грошову винагороду.

В подальшому результати виконаних ОСОБА_14 робіт передавалися ОСОБА_12 на адресу представників ООО «Альфапро» (рос.) зокрема головному інженеру ООО « Альфапро » громадянці російської федерації ОСОБА_15 для використання в тендерних закупівлях на замовлення АО «Концерн Росэнергоатом» (рос.).

Фактично у період 2022-2024 років громадянин України ОСОБА_13 умисно з метою отримання прибутку та особистого збагачення, а також завдання шкоди Україні, здійснив збір необхідних даних, провів відповідні розрахунки, склав та підготував не менше 2 проектів та звітів у сфері атомної енергетики по Кольської, Балаковської та інших АЕС, які розташовані на території російської федерації та належать АО «Концерн Росэнергоатом» (рос.).

При цьому громадянин України ОСОБА_13 , будучи обізнаним про факт ведення російською федерацією агресивної війни проти України, під час підготовки та передачі аналітичних досліджень по атомних енергоблоках Польської, Балаковської та інших АЕС, представникам держави-агресора, усвідомлював той факт, що своїми діями він фактично порушує санкційну політику України, направлену проти країни-агресора, допомагає у розвитку атомної енергетики російської федерації, яка сприяє безперебійному функціонуванню і електропостачанню її військово-промислового комплексу, військових частин, діяльності підприємств важкої та легкої промисловості, що у свою чергу дає можливість державі-агресору нарощувати виробництво зброї та боєприпасів, які в подальшому використовуються для тривалого ведення нових дій на території України.

Крім того, в період 2022-2024 років громадянин України ОСОБА_13 своїми умисними діями допоміг державі-агресору завдати шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень, прийнятих президентом та урядом російської федерації щодо розвитку техніки, технологій і наукових досліджень у сфері використання атомної енергії в російській федерації, а саме: постанови уряду російської федерації від 02.06.2014 №506-12 (в редакції постанови від 29 вересня 1 2 і №1645-51) «Об утверждении государственной программы российской федеерации «Развитие атомного энэргопромышленного комплекса», указу президента російської федерації від 16.04.2020 №270 «О развитии техники, технологий и научных исследований в области использования атомной энергии в российской федерации», указ президента російської федерації від 14.04.2022 №202 «О продлении срока действия комплексной программы «Развитие техники, технологий и научных исследований в области использования атомной энергии в российской федерации на период до 2024 года» та відповідних державних програм, прийнятих на підставі перелічених рішень.

Таким чином, в період 2022-2024 років громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого попереднього фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактичним місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів, з метою завдання шкоди Україні, використовуючи власні знання та навички у сфері атомної енергетики, здійснив збір та аналіз необхідної інформації, провів відповідні розрахунки, за результатами чого підготував на замовлення ООО «Альфапро» (рос.) аналітичні дослідження по енергоблоках атомних електростанцій, які знаходяться на території російської федерації та належать Державній корпорації АТ «Концерн Росенергоатом», тим самим допоміг державі-агресору завдати шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень; добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень; добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

16.05.2024 року о «09» год. «22» хв. ОСОБА_7 затримано в порядку, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 615, п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Цього ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

17.05.2024 року (клопотання датоване 16.05.2024 року) старший слідчий в ОВС 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.05.2024 року зазначене клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 14.07.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються орган досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, колегія суддів враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а також доведені прокурором під час апеляційного розгляду. Зокрема, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи захисника та підозрюваного, за змістом апеляційних скарг, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин дає підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість інші доводи та твердження захисника про які йдеться в поданих апеляційній скарзі, з внесеними доповненнями, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення їх без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 14.07.2024 року включно, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з внесеними адвокатом ОСОБА_8 доповненнями до неї, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4