Справа № 461/8411/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/321/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України.

Застосовано до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 15.05.2024 року.

Визначено ОСОБА_6 розмір застави в сумі 242240 грн.

У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742; Банк отримувача ДКСУ, м.Київ ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0000757.

У разі застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави, - на строк до 15.05.2024 року покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що з врахуванням ризиків, які існують, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є необхідність обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та продовжувати вчиняти інші злочини, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень не в силі.

На вказану ухвалу захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави щодо ОСОБА_6 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що прокурор не навів переконливих доказів того, що лише внаслідок того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може ухилитися від явки до суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, що не підтверджується жодними доказами, а тому не потребує застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стверджує, що обвинувачений збирається належним чином виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також в ході кримінального провадження не збирається ухилятися на виклики до суду, має постійне місце проживання АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки, дружину, двох неповнолітніх дітей.

Зазначає, що ОСОБА_6 не чинив перешкод органу досудового розслідування як при затриманні, так і при проведенні усіх процесуальних дій. Відсутні будь які обставини, що підтверджують ризик протиправної поведінки підозрюваного.

Вказує про те, що змоги оплатити запропоновану прокурором заставу у підозрюваного немає, відтак єдиною альтернативою його участі є домашній арешт, або зменшити заставу.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Встановлено, що на розгляді у Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0002646 від 19.09.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та обравши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави, вірно врахував ризики, які існують, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а відтак є необхідність обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та продовжувати вчиняти інші злочини, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень не в силі.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Дійшовши правильного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суддя, навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвала судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2024 року, якою застосовано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміром застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4