провадження №1-кс/947/6943/24
У Х В А Л А

07 червня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування,

за участю: підозрюваної ОСОБА_3 , її захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування. В обґрунтування скарги зокрема зазначила, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001397 від 14.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України було зупинено на підставі ст.280 КПК України у зв`язку із розшуком підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що їй було повідомлено на електронну пошту, яку я постійно використовую для спілкування з ДБР і прокуратурою.

Вказувала, що 20.05.2024 року слідчий ТУ ДБР ОСОБА_6 виніс незаконно постанову про зупинення досудового розслідування і рішення про оголошення її у розшук з метою зупинити строки в досудовому розслідуванні без законних підстав. Постанову незаконно погодив і підписав прокурор Одеської областної прокуратури ОСОБА_7

Вважала, що ОСОБА_8 не вжив визначених КПК заходів для виклику її у досудовому розслідуванні. Постанову про розшук він мотивував тим, що вона нібито відсутня по місцю проживання. В хостелі, в якому вона проживає, ведеться відеоспостереження, усі мешканці хостелу можуть підтвердити, що вона кожного дня ночувала в хостелі. Не було жодного дня, коли вона була відсутня у хостелі і не приходила ночувати.

ОСОБА_8 в другій половині дня приходив до хостелу і намагався вручити повістки про виклик її дівчині з ресепшену. ОСОБА_8 використовував відеофіксацію, він сам також потрапив на відеозаписи з камер в хостелі. ОСОБА_8 намагався здійснити виклик її в порушення строків, передбачених КПК для виклику осіб - на 20.05.2024, хоча відповідно до ст.135 КПК України, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Тобто, ОСОБА_8 мав можливість вручити їй повістку згідно вимог КПК, надати їй достатній строк для прибуття до органу досудового розслідування, але для цього ця повістка мала бути вручена на дату не раніше, ніж 21.05.2024 року.

Крім того, в повістках ОСОБА_8 не зазначив в якому процесуальному статусі її викликають. ОСОБА_8 грубо порушив вимоги до змісту повістки і строків, необхідних людині для прибуття за викликом. Додатково, працівниця хостелу повідомила їй і показала відео з камер відеоспостереження, на яких видно, як якийсь чоловік в синій футболці, 20.05.2024, прийшов в хостел, повідомив, що шукає заявницю, заглянув в її кімнату (не показавши навіть посвідчення і не повідомивши, хто він).

Проте, переконавшись в наявності речей заявниці в кімнаті (постільна білизна, взуття, косметика, чашка біля ліжка, тапочки, інші речі постійного особистого вжитку), трохи безлад на її ліжку (який свідчить, що вона дійсно там ночує і ліжко не пусте), колір її ліжка відрізняється від хостелівських предметів, не передав і не вручив жодної повістки про виклик.

Ніяких поштових повідомлень до хостелу також не надходило.

Наголошувала, що вона зайнята людина, яка планує свій час, в тому числі робочий. Якби слідчий дотримався вимог КПК і викликав її повісткою згідно вимог КПК з дотриманням змісту і строків для прибуття - вона прибула б на його виклик.

Вказувала, що в понеділок 20.05.2024 у неї на 9:30 було судове засідання, в якому вона була позивачем в Одеському окружному адміністративному суді. З суду вона вийшла приблизно після обіду, оскільки внаслідок повітряних тривог в судовому засіданні оголошувались перерви. Тобто, вона не могла прибути на виклик ОСОБА_8 на 12:00. Якби він дотримався строків, передбачених КПК і викликав її на 21.05.2024 з дотриманням триденного строку - вона з`явилась би в ТУ ДБР в призначений час і кабінет.

Ніяких СМС-повідомлень ОСОБА_8 жодного разу їй не надсілав на її номер. Мессенджерами вона користується рідко, а от СМС-повідомлення вона могла б прочитатати, якби ОСОБА_8 здійснив такий виклик.

Додатково в повістці ОСОБА_8 вказав, що викликає її для вручення зміненої підозри, хоча в постанові про оголошення її в розшук вказав вже змінену кваліфікацію. Тобто, він не вказав справжню мету з якою викликає її - процесуальну дію, чим порушив вимоги до змісту повістки.

Замість цього, з метою залякати її і покошмарити, слідчий незаконно виніс постанову про оголошення її в розшук, чим завдав заявниці моральну шкоду.

Прокурор Одеської областної прокуратури ОСОБА_7 , усвідомлюючи і будучи обізнаним з тим, що слідчий ОСОБА_8 грубо порушив вимоги КПК, погодив вказану Постанову.

Звертала увагу, що через це вона відчуває хвилювання і психологічні страждання, не може нормально існувати, побоюється виходити на вулицю, не може вести звичний образ життя, не може працювати, не може вільно пересуватись вулицями міста.

Більш того, вона повідомила на електронну пошту ДБР і Одеської обласної прокуратури про нові підстави, з яких підслідність має бути змінена.

Проте її повідомлення були проігноровані ОСОБА_8 та прокурорами. Кожний процесуальний документ ОСОБА_8 надає на підпис різним прокурорам, що викликає сумніви в його неупередженості і законності рішень, документів, які погоджуються.

Більш того, в підозрі сказано, що вона нібито використала мобільний телефон як знаряддя злочину, а саме - телефон марки Redmi 22126RN91Y в проміжок часу нібито влітку 2023 року.

Проте у неї є докази того, що даний телефон не міг бути використаним подібним чином, оскільки вона купила його 28.11.2023. В якості доказу у неї є чек з датою покупки і коробка з номером моделі телефону та його ІМЕІ. Це свідчить про абсолютну необгрунтованість підозри.

Виснувала, що слідчий не має жодних доказів винуватості її, і просто вигадує й додумує обставини, яких ніколи не було. Вона надала б слідству ці докази, проте під час обшуку і вилучення в неї цього мобільного телефону, всупереч її вимогам не велась безперервна відеофіксація, їй було погано, вона була непритомна, їй не надали можливість викликати адвоката і не запросили адвоката БВПД.

Зазнала, що підозру за ч.2, змінену підозру з кваліфікацією за ч.3 ст.436-2 КК України їй взагалі не було вручено. Під час першого вручення підозри - вона була непритомна, не було залучено захисника, не було викликано навіть адвоката БВПД, їй не надали можливість викликати свого власного адвоката, відеофіксація не велась безперервно, а її ображали й штовхали ногами, сміялися з неї й казали « ОСОБА_10 , ты пожалуешься на 102? ОСОБА_10, ты позвонишь на 102 пожалуешься на нас?». Вона не відмовлялася отримувати підозру, але поняті під відеофіксацію набрехали про те, що вона відмовилась.

Другого разу їй ніхто не вручив підозру, про неї вона дізналася випадково з документів, які їй надсилали в інші дні пізніше. Проте ОСОБА_8 все всупереч усьому вніс відомості до ЄРДР незаконно змінивши кваліфікацію.

Крім того, звертала увагу, що прокурорами Одеської обласної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво щодо кримінального провадження ЄРДР №0001397 від 14.10.2023. 25.03.2022 року наказом ГУНП її було звільнено з поліції.

14.10.2023 року було внесено відомості в ЄРДР і розпочато досудове розслідування слідчим УСБУ в Одеській області.

26.12.2023 року наказом ГУНП її було поновлено на службі в поліції.

Всупереч вимогам ст.216 КПК, яка регулює підслідність, слідчий УСБУ, будучи обізнаним про те, що після початку досудового розслідування вона була поновлена на посаді, приховав в тексті підозри від 27.03.2024 той факт, що вона є діючим працівником правоохоронного органу, вказавши, що вона є колишнім працівником і звільнена 25.03.2022). Слідчий УСБУ не хотів віддавати справу в ДБР, знаючи що він з моменту поновлення її на посаді більше не має повноважень проводити слідчі дії і проводити досудове розслідування щодо діючого працівника правоохоронного органу.

Після її багатьох скарг на проведення досудового розслідування неналежною особою, справу було передано в ТУ ДБР, визначено підслідність за Другим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві (з дислокацією в м.Одеса).

13.05.2024 року наказом ГУНП її знову було звільнено з поліції. На момент інкримінованих їй подій (які вона не вчиняла) слідчими, а саме влітку 2023, вона була тимчасово непрацюючою, не була працівником правоохоронного органу.

На сьогоднішній день вона знову не є діючим працівником правоохоронного органу. Отже, згідно ст.216 КПК України, слідчий ТУ ДБР більше не має права здійснювати досудове розслідування щодо неї. Ні на час інкримінованого їй злочину (який вона не вчиняла) , ні на сьогоднішній момент справа не підслідна ТУ ДБР.

Справа має бути негайно передана працівникам УСБУ. Слідчий ТУ ДБР більше не має повноважень і прав вчиняти будь-які слідчі дії щодо неї, в тому числі подати клопотання прокурору про продовження строку досудового розслідування, яке він планує подати в найближчі дні.

Посилаючись на викладене, просила слідчого суддю: 1) скасувати постанову про зупинення досудового розслідування; 2) відновити зупинене досудове розслідування; 3) скасувати оголошення її в розшук; 4) зобов`язати слідчого повернути їй усе вилучене в неї майно; 5) закрити кримінальне провадження.

Під час судового розгляду, підозрювана та її захисник підтримали подану скаргу, просили її задовольнити. При цьому, додатково пояснила, що повістки були оформлені з порушеннями, 17.05.2024 року у вечорі, хоча звитися їй потрібно було на 20.05.2024 року. Вона зареєстрована у АДРЕСА_1 з 2018 року, хоча жодного разу там не була. Фактично же вона проживала у різних місцях, змінила багато місць, в середньому проживала від 1 до 6 місяців. Остання адреса АДРЕСА_2 , де розташований хостел. Вказувала, що слідчий не застосовував до неї привід, жодного разу не звертався для цього до суду. Органу досудового розслідування було достовірно відомо, що вона проживає у хостелі, який оплачений до 26.05.2024 року. Стверджувала, що вона не підпадає під підстави для оголошення її в розшук.

Також зазначила, що вона не активно користується мессенджерами у телефоні, а тому не бачила від слідчого ніяких повідомлень. До того ж, вона забула пароль від електронної пошти, яку вказувала як контактну, а потім згадала, але після 20.05.2024 року.

Коли дізналася про оголошення її у розшук, подала до суду на це скаргу, але до слідчого не зверталася та не телефонувала, оскільки він повинен був викликати її належним чином.

Захисник, під час судового розгляду, зокрема пояснив, що постанова про оголошення в розшук була винесена безпідставно, оскільки слідчий не зробив запити до Державної прикордонної служби та у медичні установи. Оскільки постанова про оголошення в розшук була підставою для зупинення досудового розслідування, то їй також має бути надана правова оцінка.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого, прокурора.

Слідчий, в судове засідання не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомили. Подав до суду заперечення на скаргу, в яких зокрема зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одеса) ТУ ДБР у м.Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської обласної прокуратури.

У ході вказаного кримінального провадження, 27.03.2024 слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України ОСОБА_3 .

У подальшому, 05.04.2024 підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одеса) ТУ ДБР у м.Миколаєві.

Крім, того, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 01.04.2024 відносно підозрюваної ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, одним із яких є - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання, а саме: АДРЕСА_2 .

Про вищевказані обов`язки ОСОБА_3 обізнана, так як була присутня під час судового засідання.

Так, в ході досудового розслідування, ним, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 здійснено телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який ОСОБА_3 вказує як контактний в ході досудового розслідування та під час скерування заяв/скарг/повідомлень до ТУ ДБР у м.Миколаєві.

В ході телефонної розмови тривалістю 1 хвилина ним повідомлено ОСОБА_3 про необхідність з`явитися до органу досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій, в свою чергу ОСОБА_3 після отримання даної інформації стала вдавати, що не чує інформацію про виклик та завершила телефонну розмову.

Також 17.05.2024 о 18:06 та 18:08 ним, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 здійснено телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який ОСОБА_3 вказує як контактний, на дзвінки ОСОБА_3 не відповіла, не зважаючи на обізнаність про особу абонента, який здійснює виклик.

В подальшому, 16.05.2024 о 19:17 на його мобільний номер телефону НОМЕР_1 за допомогою месенджеру «Viber» надійшов дзвінок з номеру мобільного НОМЕР_2 , який ОСОБА_3 вказує як контактний. В ході розмови тривалістю 06 хв. 56 сек. ним неодноразово повідомлено про необхідність прибуття ОСОБА_3 до органу досудового розслідування, роз`яснено, що її викликається для вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на 12 год. 00 хв. 20.05.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , в той же час ОСОБА_3 цілеспрямовано вдавала, що не чує повідомлення про виклик, а ставила свої запитання.

З метою виклику ОСОБА_3 до органу досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, 16.05.2023 о 18:23 скеровано повістки про виклик до органу досудового розслідування на 12:00, 14:00, 16:00 на 20.05.2024 з офіційної електронної поштової адреси ТУ ДБР у м.Миколаєві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на електронну поштову адресу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » який ОСОБА_3 вказує як контактний в ході досудового розслідування.

Крім того, 17.05.2023 з метою відшукання та вручення ОСОБА_3 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, слідчий прибув до вказаного ОСОБА_3 місця мешкання в хостелі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ФОП « ОСОБА_13 » адресою: АДРЕСА_2 .

Так, у вищевказаному хостелі у адміністратора закладу - ОСОБА_14 , встановлено, що ОСОБА_3 дійсно проживає за вказаною адресою, але на момент прибуття відсутня.

Після вищевказаного, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_3 у порядку ст.ст.278, 111, 135 КПК України вжито заходів щодо вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 та повісток про виклик до органу досудового розслідування.

В той же час, адміністратор закладу ОСОБА_14 відмовилась отримувати вищевказані документи, у зв`язку з чим о 14:43 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України та повістка про виклик до органу досудового розслідування та повістки про виклик на допит вручені із застосуванням відеозапису та у присутності свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Крім того, ним 16.05.2024 у період часу з 17:52 по 17:55 з власного номеру мобільного телефону НОМЕР_1 за допомогою месенджерів «Viber» та «Telegram» у яких зареєстровано номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який ОСОБА_3 вказує як контактний скеровані скановані копії повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

Додатково, з метою належного повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні №0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України з офіційної електронної поштової адреси ТУ ДБР у м.Миколаєві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на електронну поштову адресу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 17.05.2024 о 18:26 який ОСОБА_3 вказує як контактний скеровано скановану копію повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні №0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436-2 КК України.

Надалі, 17.05.2024 о 18:27 з метою виклику ОСОБА_3 до органу досудового розслідування з офіційної електронної поштової адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 » на електронну поштову адресу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » який ОСОБА_3 вказує як контактний скеровано повістки про виклик до органу досудового розслідування на 20.05.2024 на 12:00, 14:00, 16:00.

Того ж дня, 17.05.2024, приблизно о 20:00 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні №0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України відносно ОСОБА_3 та повістки про виклик до органу досудового розслідування на 12:00, 14:00, 16:00 на 20.05.2024 вручені під особистий підпис хостес «ІНФОРМАЦІЯ_4» ОСОБА_17 .

Крім того, 18.05.2024 о 14 год. 15 хв. ним, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 здійснено телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який ОСОБА_3 вказує як контактний, телефон був поза зоною дії мережі.

Окрім того, на електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 » 19.05.2024 о 18:26 з електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_5 » надійшла заява від імені ОСОБА_3 , у якій зазначено, що вона забула пароль від електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та просила здійснювати відправлення на електронну поштову адресу « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

В подальшому, ОСОБА_3 20.05.2024 до органу досудового розслідування не з`явилась та про причини своєї неявки не повідомила, на телефонні дзвінки по вказаному їй номеру телефону не відповідає та ухиляється від проведення необхідних слідчих та процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, 20.05.2024 кримінальне провадження №0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України зупинено у порядку п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Про прийняте рішення повідомлено сторону захисту у встановленому законом порядку, зокрема на вказану ОСОБА_3 адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_5 В той же час, електронна поштова адреса ІНФОРМАЦІЯ_6 вказана ОСОБА_3 виявилась не дійсною, що вказує на спроби ОСОБА_3 уникнути отримання процесуальних документів та затягти строки досудового розслідування.

Того ж дня, підозрювану ОСОБА_3 оголошено в розшук, про що винесено відповідну постанову.

Вказував, що незважаючи на неодноразове належним чином повідомлення ОСОБА_3 про необхідність явки до органу досудового розслідування та про оголошення її в розшук у кримінальному провадженні, остання до органу досудового розслідування не з`явилась, причини не явки не повідомила.

Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Прокурор, під час судового розгляду, проти задоволення скарги заперечував. В її задоволенні просив відмовити.

3. Висновки слідчого судді.

Заслухавши учасників судового розгляду, ознайомившись зі скаргою та запереченнями на неї, дослідивши додані документи, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування.

Слідчим судде встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0001397 від 14.10.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

Станом на 07.06.2024 року ОСОБА_3 має статус підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам.

20.05.2024 року, слідчим винесена постанова про оголошення розшуку підозрюваної у зв`язку з тим, що вона до органу досудового розслідування не з`являється та про причини своєї неявки не повідомляє, на телефонні дзвінки не відповідає та по місцю свого мешкання, а саме хостелу за адресою: АДРЕСА_2 була відстня.

Частина ч.1 ст.303 КПК України, передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

При цьому, рішення слідчого про оголошення розшуку підозрюваної, не підлягає судовому контролю під час досудового розслідування.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що вимога скасувати оголошення підозрюваної в розшук є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Згідно з ч.2 ст.280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

На думку слідчого судді, наявні в матеріалах скарги документи сторони обвинувачення, переконують, що слідчим були сумлінно вжити розумні та доступні дії з метою зв`язатися з підозрюваною ОСОБА_3 та розшукати її, але вказані дії результатів не дали.

Слідчий суддя вважає, що поведінка підозрюваної ОСОБА_3 , при наявності особистого зобов`язання із покладенням обов`язку, - прибувати за кожною вимогою до слідчого, а також досвід її роботи в органі досудового розслідування, свідчать про свідоме уникнення з її сторони повідомлень та викликів слідчого з метою закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.280 КПК України, досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Під час судового розгляду, стороною захисту заявлялося, що підставою для скасування рішення слідчого про зупинення досудового розслідування, є безпідставна постанова слідчого про оголошення підозрюваної у розшук.

В той же час, слідчий суддя наголошує, що рішення слідчого про оголошення підозрюваної у розшук відноситься до дискреційних повноважень слідчого та не підлягає судовому контролю під час досудового розслідування.

При цьому, оголошення підозрюваного в розшук, відповідно до п.2 ч.1 ст.280 КПК України, може бути достатньою підставою для зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підозрюваної в частині скасування постанови про зупинення досудового розслідування є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо вимог підозрюваної відновити зупинене досудове розслідування та закрити кримінальне провадження, слідчий суддя також вважає, що межі судовому контролю під час досудового розслідування не надають йому дискреційних повноважень приймати рішення з приводи вказаних питань.

Щодо вимоги підозрюваної зобов`язати слідчого повернути їй усе вилучене в неї майно, то слідчий суддя вважає, що скарга в цій частині також є необґрунтованою та задоволенню не підлягає., оскільки зі сторони підозрюваної слідчому судді не надано будь - яких належних та допустимих доказів щодо переліку вказаного майна та факту його вилучення слідчим у підозрюваної.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві від 20.05.2024 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001397 від 14.10.2023 року - відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1