Провадження № 1-кс/344/4887/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003535 від 16.11.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної

поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003535 за ч. 3 ст. 307 КК України

стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за фактами вчинення ними упродовж січня-травня 2024 року 8 епізодів незаконного придбання, зберігання та пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин, повторно, передачі цих речовин у місце позбавлення волі, організованою групою.

ОСОБА_5 , утримуючись у камері № 22 ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», що по вул. Є. Коновальця, 70а в м. Івано-Франківську, за обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів, протягом січня-квітня 2024 року організував постачання та розповсюдження наркотичних засобів і психотропних речовин до даної установи та на її території.

У порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863-XIV від

08.07.1999, ОСОБА_5 , з метою збуту психотропних речовин та наркотичних засобів ув`язненим, які утримуються в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», а також для власного вживання на території установи досягнув злочинної домовленості із ОСОБА_7 , який проживає в АДРЕСА_1 та з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які проживають в м. Київ.

З цією метою ОСОБА_5 створив й очолив організовану групу, до якої добровільно і свідомо увійшли перебуваючи на волі ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими, відповідно до спільно розроблених планів, розподілу ролей та відведених обов`язків, учиняв протиправні злочинні дії.

Створюючи організовану групу ОСОБА_5 , підшукав та завербував до її складу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , із врахуванням їх особистих характеристик, здатності діяти у групі, визнання його авторитету, як керівника та безумовного підпорядкування йому, з метою передачі наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі, згідно спільно розробленого плану, який бездоганно виконували за його дорученням та згідно відведеної їм ролі.

Організатор групи ОСОБА_5 створив та очолив організовану групу, залучив до її складу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , здійснював керівництво діями членів організованої групи, планував злочинну діяльність та розподіляв між учасниками групи ролі, визначав їх обов`язки, забезпечував конспірацію діяльності членів групи, надавав вказівки ОСОБА_7 щодо придбання наркотичних засобів та психотропних речовин у не встановлених слідством осіб для подальшої передачі в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», їх фасування та зберігання до здійснення передачі у місце позбавлення волі, спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організовував маскування наркотичних засобів та психотропних речовин серед інших предметів під час здійснення передачі у місця позбавлення волі, здійснював контроль за належним виконанням іншими учасниками організованої групи наданих ним вказівок, здійснював збут наркотичних та психотропних речовин серед ув`язнених.

Виконавець ОСОБА_7 свідомо й добровільно увійшов до створеної ОСОБА_5 організованої групи, особисто, за вказівкою організатора ОСОБА_5 за не встановлених обставин придбавав наркотичні засоби та психотропні речовини у не встановлених слідством осіб, зберігав їх за місцем свого проживання до передачі в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», за згодою ОСОБА_5 передавав придбані наркотичні засоби та психотропні речовини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для маскування з метою прихованої передачі у місця позбавлення волі.

Виконавці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідомо й добровільно увійшли до створеної ОСОБА_5 організованої групи, за вказівкою організатора ОСОБА_5 особисто отримували від ОСОБА_10 наркотичні засоби та психотропні речовини, за не встановлених обставин придбавали наркотичні засоби та психотропні речовини у не встановлених слідством осіб, зберігали їх за місцем свого проживання до передачі в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», особисто здійснювали маскування та відправку наркотичних та психотропних речовин до місця позбавлення волі.

19 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , який утримується в

ДУ «Установа виконання покарань №12», громадянин України, українець, неодружений, з середньо-спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимий:20.03.2007 Івано-Франківським міським судом за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 04.08.2011

Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; 17.01.2014

Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці; 13.05.2015 Івано-франківським міським судом за

ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 27.02.2020 Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 11.11.2022 Івано-Франківським міським судом за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць; 03.10.2023

Івано-Франківським міським судом за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжкими злочинами.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується: відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, протоколах огляду відеозаписів та сукупністю інших матеріалів кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених

ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, після відбування призначеного вироком від 03.10.2023 року покарання останнійможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки, ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, перебуваючи на волі, після відбування призначеного вироком від 03.10.2023 року покарання, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки ОСОБА_11 перебуваючи на волі, після відбування призначеного вироком від 03.10.2023 року покарання, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_5 на даний час перебуває у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань» за вчинення тяжких злочинів, на даний час знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому перебуваючи на волі після відбування призначеного вироком від 03.10.2023 року покаранняз метою отримання прибутку останній може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

Зазначені вище обставини, тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, дають підстави вважати про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам та дієвості кримінального провадження.

Отже, на думку слідчого і прокурора, запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили клопотання задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо обгрунтованості підозри, однак не заперечили проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

19 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя зауважує, що зміст матеріалів кримінального провадження, які додано до клопотання, свідчить про те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, які містяться у матеріалах справи: у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, протоколах огляду відеозаписів та сукупністю інших матеріалів кримінального провадження.

Підозрюваний в судовому засіданні свою причетність до інкримінованих йому дій визнавав.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, після відбування призначеного вироком від 03.10.2023 року покарання останнійможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки, ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, перебуваючи на волі, після відбування призначеного вироком від 03.10.2023 року покарання, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки ОСОБА_11 перебуваючи на волі, після відбування призначеного вироком від 03.10.2023 року покарання, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик , передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_5 на даний час перебуває у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань» за вчинення тяжких злочинів, на даний час знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому перебуваючи на волі після відбування призначеного вироком від 03.10.2023 року покаранняз метою отримання прибутку останній може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

Зазначені вище обставини, тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, дають підстави вважати про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам та дієвості кримінального провадження.

В ході розгляду клопотання стороною захисту не спростовано існування ризиків, на які покликається слідчий у поданому клопотанні, і слідчий суддя вважає такі ризики наявними.

Всі доводи захисту не дають достатніх підстав слідчому судді вважати доведеним відсутність встановлених ризиків, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Крім того, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором доведено, що в даному кримінальному провадженні, враховуючи конкретні його обставини та інкриміновану ОСОБА_5 участь у кримінальному правопорушенні, наслідки даного правопорушення, його характер, щодо підозрюваного неможливим є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання тим ризикам, існування яких доведено в судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260,261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що належить до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вказана обставина враховується слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відтак, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, наслідки злочину, вважаю за необхідне не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 , існування ризиків, які можуть перешкодити встановленню істини в даному кримінальному провадженні, відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження на цьому його етапі.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 17 серпня 2024 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено і підписано 21.06.2024 року.