Справа №591/3836/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1086/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2024 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Сумиперебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , яке обґрунтовував тим, що заявлені раніше ризики не зменшились та не відпали, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Сумивід 22 квітня 2024 року клопотання прокурора задоволено, обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартоюна строк до 20 червня 2024 року включно з визначенням застави 30 280 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, домашній арешт.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не бере до уваги характеристику сільського голови, те, що в нього троє неповнолітніх дітей, хвора мати. Крім цього сільський голова бере його на поруки.

Крім цього, 30 квітня 2024 року на адресу Сумського апеляційного суду від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких просив застосувати до нього ст..49 КК України, оскільки злочин був скоєний 30 листопада 2016 року та замінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ніяких порушень домашнього арешту з його сторони не було.

Заслухавшисуддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою вище зазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, висновок суду про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтований наступним:

24 липня 2017 року до суду надійшов наведений обвинувальний акт, про перебування на розгляді якого обвинувачений був обізнаний та сповіщений (про що свідчать його розписки та пояснення), проте судові виклики не отримував, в судові засідання повсякчас не з`являвся, внаслідок чого він неодноразово обґрунтовано оголошувався в розшук (вперше в 2018 році), а востаннє при оголошенні розшуку було надано дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.

23 лютого 2024 року ОСОБА_6 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді та доставлений до суду.

Також на думку суду, прокурором обґрунтовано підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки в клопотанні, обвинувальному акті та реєстрі зазначена достатня інформація, яка може переконати стороннього спостерігача в цьому.

Крім цього, прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в цей час, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, не має постійних офіційних джерел доходів, змінив адресу проживання, не повідомивши про це суд, він не має офіційних міцних соціальних зв`язків.

Також, ОСОБА_6 є неодноразово судимою особою за вчинення подібних діянь, по цьому провадженню вже порушував обов`язок явки до суду, жодних доказів поважності причин неприбуття суду не надавав, а також обґрунтовано оголошувався в розшук, а відносно нього і в іншому суді слухається справа за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, що додатково свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів (доказів на підтвердження поважності причин неприбуття суду надано не було, як і не наведено переконливих тверджень на спростування обставин щодо неможливості повідомлення суду про поважність причин неприбуття в тому числі і іншими особами).

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки підставою для цього стали вище зазначені обставини, які свідчать про наявність ризиків, які існують, при тому, що розгляд даного кримінального провадження на даний час ще не закінчився та триває, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При цьому доводи апелянта про те, що в нього троє неповнолітніх дітей, хвора мати, на переконання колегії суддів не є підставою для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки дані обставини існували і на час вчинення інкримінованого йому злочину, проте не стали стримуючим фактором.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргуобвинуваченого без задоволення.

Керуючисьст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Сумивід 22 квітня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 червня 2024 року включно з визначенням застави 30 280 грн, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4