Справа № 577/1399/24
Провадження № 1-кп/577/237/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 03.01.2024 близько 18 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Конотоп - Буринь - Чумакове» в напрямку м. Конотоп Сумської області.
Рухаючись у вказаному вище напрямку, зі швидкістю 55 км/год і знаходячись поблизу с. Дубинка Конотопського району, порушуючи вимоги п.п. 12.3, 19.3 Правил дорожнього руху України, під час роз`їзду з зустрічним транспортним засобом, проявив неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічного транспортного засобу не застосував своєчасне гальмування і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухалася в попутному напрямку по проїзній частині.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 8 від 16.02.2024, смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка проявилась у вигляді закритої черепно-мозкової травми та тупої травми тулуба (множинних переломів кісток, розривами органів, крововиливами.) Тілесне ушкодження у вигляді поєднаної травми (закрита черепно-мозкова травма, закрита травма тулуба) кожне окремо, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, та має прямий причинний зв`язок з настанням смерті.
Враховуючи весь об`єм травми, локалізацію ушкоджень, їх множинність, достовірно точно вказати першочергове контактування тіла з транспортом не є можливим, але, враховуючи механізм переломів кісток тазу, хребта та грудної клітки, не виключається, що первинний контакт зі транспортом міг відбутися задньою поверхнею тулуба.
Відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів та висновку судової автотехнічної експертизи №16/9 від 25.01.2024 у даній дорожній ситуації ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ««ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 і введених у дію з 01.01.2002, що передбачені пунктами:
У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.
Допущені ОСОБА_6 порушення вимог п.п. 12.3, 19.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали.
Дії водія ОСОБА_6 по порушенню ПДР умисні, форма вини до наслідків, що настали - необережна (злочинна самовпевненість).
Своїми діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, передбачених пунктами 12.3, 19.3 Правил дорожнього руху, при керуванні 03.01.2024 автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі «Конотоп-Буринь-Чумакове», поблизу с Дубинка Конотопського району, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_7 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких померла.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому. Пояснив, що 03.01.2024 близько 18 год. 20 хв., він їхав з м. Буринь в напрямку м. Конотоп Сумської області. Рухаючись по вказаній дорозі поблизу с. Дубинка Конотопського району, зі швидкістю 55 км/год на зустріч їхали машини. Під час роз`їзду з зустрічним транспортним засобом, його осліпило світлом фар машини та через декілька секунд він почув, що щось збив. Зупинившись на узбіччі, вийшов з машини та побачив жіночку, яка лежала посередині проїзної частини дороги. Вона була одягнута у чорний одяг, тому він її не помітив. Він відразу викликав швидку і поліцію. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. Додав, що він не міг припустити, що хтось буде йти вночі по дорозі. Рухався він з невеликою швидкістю. Шкодує, що так все сталося. Просив не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки пенсії його та дружини не вистачає на життя, він намагається підзаробити за допомогою авто. Крім того, дружина хворіє на тяжку хворобу, не може пересуватися самостійно і він її возить на машині до лікаря.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, зазначив, що його сестра страждала на психічну хворобу, в зв`язку з чим, мабуть, і перебувала на проїзній частині дороги.. Щодо міри покарання просив не позбавляти волі та права керувати транспортними засобами ОСОБА_6 , розуміючи, що обвинувачений не бажав спричинити шкоду його сестрі.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Згідно ст. 12 КК України обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення віднесене до тяжкої категорії.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не виявлено.
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 судом встановлено, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером, хворіє на остеохондроз, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, має сталі родинні зв`язки, має дружину, яка потребує постійного стороннього догляду внаслідок порушення функцій організму та нездатності до самообслуговування та пересування .
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 складену Ніжинським районним сектором №4 філії ДУ Центру пробації в Чернігівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, у т.ч. зазначення у ній «дослідження інформації, що характеризує особистість обвинуваченого за місцем його проживання /роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також низька ймовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а також додатково обов`язкову відповідно ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_6 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Хритов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
Враховуючи всі ці обставини, а також виходячи з принципів індивідуалізації і співмірності заходів примусу характеру вчинених дій, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі.
Але, в той же час, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , характер вчинених ним дій та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, висновок органу пробації, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, має пенсійний вік, суд приходить до висновку про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.
Крім того суд вважає можливим не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, оскільки він має потребу в користуванні транспортним засобом.
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_6 і попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, покладення на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, дозволить забезпечити належний контроль за його поведінкою.
Речові докази визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим заявлений не був.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі, а саме: на залучення експертів в розмірі 15 000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, були сплачені обвинуваченим на стадії досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-
ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Скасувати арешт накладений ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2024 року на куртку зеленого кольору, брюки чорного кольору, чобіт коричневого кольору (а.с.65).
Скасувати арешт накладений ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11.04.2024 року на автомобіль «ГАЗ 3302», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 21.07.2020, виданого ТСЦ 7443, належить ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 ; чобіт коричневого кольору, належний потерпілій ОСОБА_7 ; уламок пластику транспортного засобу; кепку, належну потерпілій ОСОБА_7 (а.с.62 ).
- куртку зеленого кольору, брюки чорного кольору, чобіт коричневого кольору, кепку, чобіт коричневого кольору, належну потерпілій ОСОБА_7 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП Сумської області повернути ОСОБА_4 (а.с. 63-64)
- автомобіль «ГАЗ 3302», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 21.07.2020, виданого ТСЦ 7443, належить ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходиться на спец майданчику Конотопського РВП ГУНП Сумської області повернути - власнику ОСОБА_8 ; уламок пластику транспортного засобу який зберігається в камері зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП Сумської області повернути власнику ОСОБА_8 (а.с.56-60).
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1