Справа № 569/6500/23
УХВАЛА

08 травня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження №0000196 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України та клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими, суд -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження №0000196 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подала до суду письмові клопотання про визнання доказів недопустимими.

Клопотання обґрунтовує тим, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором в якості письмового доказу долучено протокол обшуку від 03.10.2022 року, відповідно до якого старшим слідчим СВ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду у справі №569/3849/22 від 28.09.2022 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає обвинувачена ОСОБА_5 зі своєю сім?єю та вилучено ноутбук «ASUS», мобільний телефон «Samsung Galaxy», мобільний телефон «Samsung М51», флеш носій, системний блок з написом «Intelcor2», 6 флеш носіїв інформації. Просить суд визнати зазначений доказ недопустимим, оскільки з ухвали слідчого судді вбачається, що вона набрала законної сили 28.08.2022 року, копію засвідчено 28.08.2022 року. Також вказується, що ухвала залишається в силі протягом одного місяця з дня її постановлення. Однак, обшук проведено 03.10.2022 року, тобто більш, як через один місяць, тобто обшук проведено після закінчення терміну дії ухвали суду про проведення обшуку.

Також, в ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором в якості письмового доказу долучено протокол огляду від 06.09.2022 року, відповідно до якого старшим уповноваженим на ОВО ПВБ в Рівненській області 2 Управління ГУ ВБ СБ України капітаном ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також інших обставин, які мають значення для проведення досудового розслідування кримінального провадження, провів огляд оптичного диску DVD-2, який було отримано в ході допиту свідка, який також просить суд визнати недопустимим доказом, оскільки лише слідчий та прокурор уповноважені на проведення такої слідчої дії.

Крім того, в ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором в якості письмового доказу долучено висновок експерта №CE-19/118-23/1654-ВЗ від 24.02.2023 року про проведення судової експертизи відео, звукозапису у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2022 року за №0001471, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України. Просить суд даний висновок визнати неналежним доказом у кримінальному провадженні, оскільки він виконаний у кримінальному провадженні за №0001471, який ніякого відношення не має до кримінального провадження №0000196 у якому обвинувачується ОСОБА_5 .

Також, в ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором в якості доказів долучено аудіозапис розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , записаний ОСОБА_8 на відеореєстратор. Даний запис був отриманий з грубим порушенням норм КПК України, так як, обвинувачена ОСОБА_5 своєї згоди на здійснення відео чи аудіо запису щодо неї не надавала, а на дверях масажного кабінету ніякого напису про те, що ведеться відео чи аудіозапис, не було, а тому даний доказ є недопустимим. Крім того, прокурором в якості доказів було долучено протокол огляду речей і документів від 23.12.2022 року, постанову про визнання речовими доказами та передача їх на зберігання від 23.12.2022 року, протокол огляду речей та документів від 05.01.2023 року, постанову про призначення судової лінгвістичної експертизи від 05.01.2022 року, висновок експерта від 20.01.2023 року, постанову про доручення проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи від 17.01.2023 року, висновок експерта від 02.02.2023 року, протокол огляду речей та документів від 08.02.2023 року, постанову про доручення проведення судової експертизи відео та звукозапису від 09.02.2023 року, висновок експерта про проведення судової експертизи відео та звукозапису від 24.02.2023 року за №СЕ-19/118-23/1654-ВЗ. Просить суд визнати дані докази недопустимими, оскільки є похідними від здійсненого незаконного відеозапису розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Крім того, в ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором в якості письмового доказу долучено протокол проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 . Даний доказ був отриманий з грубим порушенням норм КПК України, оскільки свідок ОСОБА_8 надає показання слідчому з приводу розмови, яка була між нею та обвинуваченою ОСОБА_5 . Тобто, даною слідчою дією уточнюються показання ОСОБА_8 , надані попередньо слідчому в якості свідка. Просить суд визнати недопустимим доказом протокол слідчого експерименту, проведений зі свідком ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили їх задоволити з підстав викладених у них.

Прокурор заперечує проти задоволення вказаних клопотань, вважає, що клопотання, щодо визнання доказів недопустимими є необґрунтованим, до задоволення не підлягають.

Заслухавши захисника ОСОБА_4 , обвинувачену ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_3 , дослідивши письмові клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотань, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Доказами в кримінальному провадженні, згідно зі ст.84 КПКУ, є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя та суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими.

В основу очевидної недопустимості доказів не може бути покладено обставини, які мають оціночний характер та потребують дослідження.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд може вирішити питання допустимості вказаних доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.89 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотань захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1