Справа №766/1002/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому засіданні в м.Херсоні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 27.06.2023 за №0000261, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до ЄРДР 27.06.2023 за №0000261, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

Прокурор подав клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , яке належить їй на праві приватної власності, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 32,1 м. 2 , житловою площею 17,6 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01). В обґрунтування вказаного клопотання зазначав, що ОСОБА_5 обвинувачується у колабораційній діяльності, а саме добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. На теперішній час ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, з конфіскацією майна або без такої. Відповідно до наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру встановлено, що за гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано: однокімнатна квартира загальною площею 32,1 м. 2 , житловою площею 17,6 м 2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01). Зважаючи на те, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає конфіскацію майна, з метою забезпечення її виконання, прокурор просить суд накласти арешт на вказане майно.

Також, прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , без визначення розміру застави. Мотивуючи клопотання прокурор вказує, що метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченої відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Так, у ході здійснення досудового розслідування встановлено наявність існування ризиків того, що громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від майбутнього покарання, у тому числі шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з рф, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років та з конфіскацією майна або без такої. Зазначене підтверджує наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: обвинувачена може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також, використовуючи безпосереднє знайомство зі свідками по даному провадженню, перебуваючи на території Херсонської області може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, оскільки свідки, які вже допитані під час досудового розслідування безпосередньо працювали з обвинуваченою у незаконно створеному правоохоронному органі та перебувають на території м. Херсона та Херсонської області. Зазначене підтверджує наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: обвинувачена може незаконно впливати на свідків. Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, перебуваючи на території м. Херсона підтримувала стійкий зв`язок із представниками рф, тому існує реальна імовірність продовження вчинення колабораційної діяльності на тимчасово непідконтрольній території України, у разі незаконного перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з рф. Зазначене підтверджує наявність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані обставини, а також те, що, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та свідчать про те, що обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також іншим чином перешкоджати розслідуванню даного злочину. З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 не вбачається.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотання про арешт майна та клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на наведені в клопотаннях доводи.

Захисник при розгляді клопотання про арешт майна та клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту та оцінивши обґрунтованість клопотань щодо накладення арешту на майно та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз наведених положень закону свідчить про можливість під час судового провадження накладення арешту на майно особи, яке є предметом конфіскації як виду покарання.

Суд встановив, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, суд вважає, що на даний час у кримінальному провадженні, яке не завершене та у якому обвинувачується ОСОБА_5 , з метою забезпечення можливого призначення їй покарання у виді конфіскації майна, необхідно забезпечити збереження зазначеного майна, а тому вжиття такого заходу забезпечення, як арешт майна, є необхідним та виправданим.

При цьому, тимчасові обмеження особи володільця у праві власності, за встановлених обставин, суд знаходить розумними та співрозмірними завданням кримінального провадження.

Отже, зважаючи на те, що клопотання прокурора є обґрунтованим та були встановлені підстави для накладення арешту на вказане майно, клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 обвинувачується у колабораційній діяльності, а саме добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. 22.06.2023 на підставі ст. 281 КПК України ОСОБА_5 оголошено у розшук, проведення якого доручено Херсонському управлінню ГВЗНД УСБУ в Херсонській області. Розшук обвинуваченої триває, перепустки для перетину лінії зіткнення у межах Херсонської області остання не отримувала, державний кордон України не перетинала.

Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченої відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від майбутнього покарання, у тому числі шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з рф, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років та з конфіскацією майна або без такої, що у сукупності дає підстави вважати, про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст.177 КК України, а саме: обвинувачена може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, використовуючи безпосереднє знайомство зі свідками по даному провадженню, перебуваючи на території Херсонської області може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, оскільки свідки, які вже допитані під час досудового розслідування безпосередньо працювали з обвинуваченою у незаконно створеному правоохоронному органі та перебувають на території м. Херсона та Херсонської області, що у сукупності дає підстави вважати, про наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: обвинувачена може незаконно впливати на свідків.

Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, перебуваючи на території м.Херсона підтримувала стійкий зв`язок із представниками рф, тому існує реальна імовірність продовження вчинення колабораційної діяльності на тимчасово непідконтрольній території України, у разі незаконного перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з рф, що у сукупності дає підстави вважати, про наявність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст.177 КК України, а саме: обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 не вбачається.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на оборону та деокупацію окремих території України, небезпека вчинення обвинувачуваною вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої та виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Крім того, враховуючи дію воєнного стану та ту обставину, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, відповідно до вимог ч.6 ст.176 КПК України суд має право не визначити розмір застави.

Керуючись ст.ст. 170-173,176-178,183,184,193,376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаїва, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить їй на праві приватної власності, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 32,1 м. 2 , житловою площею 17,6 м 2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01).

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаїва, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження суд, за участю обвинуваченого, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошений в приміщенні суду 09.04.2024 року о 12:40 годині.

СуддяОСОБА_1