Справа № 283/1145/24
провадження №1-кс/283/252/2024
У Х В А Л А

06 травня 2024 року Слідчий суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 (в режимі відео конференції),

заступника начальника СВ відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Коростенського РУП в кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000198 від 04.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2024 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що 04 травня 2024 року близько 17 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 3180», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Соборна у с-щі Чоповичі Коростенського району Житомирської області у районі розташування будинку №30 у напрямку вулиці Житомирська, та перевозив пасажира ОСОБА_7 .

Так, наближаючись до будинку АДРЕСА_1 зі сторони центра с-ща Чоповичі ОСОБА_5 , під час здійснення маневру обгону автомобіля марки «ДеоНексія», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 2.9 а), 10.1, 12.1, 12. 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністр України № 1306 від 10.10.2001, не обравши безпечної швидкості руху, перетнувши дорожню розмітку 1.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху по якій у той час рухалася водій скутера марки «Yamaha jog», без реєстраційного знаку, ОСОБА_9 , та у районі розташування не регульованого пішохідного переходу, який позначений на проїзній частині дороги дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожніми знаками 1.32, 5.35.1 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на останню спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження від яких вона загинула на місці пригоди.

Таким чином, порушення водієм ОСОБА_5 вимог пункту 2.9 а). 10.1, 12.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 26.06.2023 лейтенанта ОСОБА_5 , призначено на посаду помічника керівника польотами групи управління польотами.

У відповідності до ст. 278 КПК України ОСОБА_5 05 травня 2024 року повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 286-1 КК України, що підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 04.05.2024 та схемою дорожньо-транспортної пригоди; результатом освідування на ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 04.05.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 05.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.05.2024; протоколом допитом свідка ОСОБА_12 від 05.05.2024; протоколом допитом свідка ОСОБА_8 від 05.05.2024; протоколом допитом свідка ОСОБА_7 від 05.05.2024; протоколом допитом свідка ОСОБА_13 від 05.05.2024.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, тому є підстави вважати що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Прокурор та заступник начальника СВ ВП №1 клопотання підтримали та просили задовольнити.

ОСОБА_14 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили по суті клопотання, вважаючи його необґрунтованим, просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Згідно висловленої позиції підозрюваного винною в ДТП він також вважає і загиблу.

Заслухавши пояснення заступника начальника СВ, прокурора, думку підозрюваного та захисника слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, крім того у справі не з`ясовані обставини кримінального провадження, не перевірено їх доказами, не проведено експертизи, а тому підозрюваний, знаходячись на волі, може незаконно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що обґрунтовує позицію слідчого та прокурора про можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, враховується можливість незаконного впливу на свідків, потерпілу (доньку загиблої), та таким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виключною метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із них не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, які інкримінуються підозрюваному є тяжким злочином, що посягає на найвищі соціальні цінності, як-то: життя потерпілої. Обґрунтованість підозри, яка є підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимагає раціональних підстав, так би мовити об`єктивних доказів, які б змогли переконати незалежного спостерігача: по-перше у тому, що вони існують, а по-друге, що вони підтверджують обставини правопорушення.

Крім того, інтереси суспільства, щодо тримання підозрюваного під вартою перевищують інтереси забезпечення права на свободу ОСОБА_5 та існування презумпції невинуватості.

Відтак, вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Суд враховує, що у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи клопотання слідчого та прокурора, слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.183,184,193,194,196,376 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Обрати відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин Житомирської області, мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, починаючи з часу затримання 04 травня 2024 року з 18-00 години до 03 липня 2024 року 18 години 00 хвилин включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя