Справа № 308/6386/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/411/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2024. Цією ухвалою задоволено клопотання т.в.о. заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 24.07.2024 без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рава Руська Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді охоронця в супермаркеті «SPAR Express», несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, відомості про яке 09.04.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165.

Клопотання мотивовано тим, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000165, відомості про яке 09.04.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 09.04.2024 о 00 год 09 хв водій ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажирами ОСОБА_10 , який сидів на передньому місці пасажира, ОСОБА_11 , який сидів на задніх сидіннях зліва, неповнолітнім ОСОБА_12 , який сидів на задніх сидіннях по середині та ОСОБА_13 , який сидів на задніх сидіннях справа, рухаючись по проїзній частині головної дороги вул. Слов`янська Набережна в населеному пункті м. Ужгород Закарпатської області, зі сторони вул. Льва Толстого, у бік вул. Баб`яка, наближаючись до заокругленості дороги праворуч, що перед перехрещенням головної дороги вул. Слов`янська Набережна та другорядною дорогою вул. Драгоманова, про яке водій ОСОБА_8 був завчасно попереджений дорожніми попереджувальними знаками 1.1 «Небезпечний поворот праворуч», 1.39 «Аварійно-небезпечна ділянка» та табличка до дорожнього знаку 7.21.3 «Вид небезпеки» та двох 1.4.6 «Напрямок повороту», де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова лінія), та де заборонено рух із швидкістю, що перевищує 40 км/год відповідно до дорожнього

-2-

заборонного знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», діючи самовпевнено та самонадіяно, всупереч вимог п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10 з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», пп б, д п. 2.3, пп. «а» п. 2.9, п. 12.1, 12.2, п. 12.4 та пп. «б» п. 12.9. «Правил дорожнього руху», нехтуючи особистою безпекою та безпекою своїх пасажирів, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю близько 160-170 км/год, яка перевищує максимально допустиму швидкість в межах населеного пункту 50 км/год та перевищує максимальну швидкість 40 км/год на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, що привело до втрати керування автомобілем, перетину дорожньої горизонтальну розмітку 1.1, з виїздом через зустрічну смугу руху за межі проїзної частини автодороги на зелену зону, що зліва по ходу його руху, з подальшим зіткненням зі стовбурами дерев, що на перехресті вул. Слов`янська Набережна Драгоманова, і послідуючим його перекиданням та падінням на дах.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди: передній пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран волосистої частини голови (3); відкритого лінійного перелому луски скроневої кістки справа з переходом на основу черепа; субарахноїдальних крововиливів; забою головного мозку; множинних розривів тканини печінки та селезінки з частковою фрагментацією та розчавленням тканини; неповної травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні середньої частини ступні; множинних обширних ділянок зсаднення та саден на шкірних покривах обличчя, тулуба та кінцівок; закритого перелому кісток носа; зламу коронок 2, 3-го верхніх зубів справа. Виникли вказані тілесні ушкодження тілесні ушкодження від дії тупих твердих предметів, по ударному механізму спричинення та механізму здавлення, можливо їх виникнення в салоні легкового автомобіля при його перекиданні під час ДТП яка мала місце 09.04.2024 та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з безпосередньою причиною настання смерті його. При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа громадянина ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в концентрації - 2,61 %о, яка відносно живих осіб відноситься до сильного алкогольного сп`яніння; задній пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: рвано-скальпованої рани потиличної ділянки голови; множинних саден та ділянок зсаднення в області голови, тулуба та кінцівок; відкритого багато уламкового перелому кісток основи та склепіння черепа з деформацією його зліва на право; субарахноїдальних крововиливів; забою головного мозку; крововиливів у шлуночки головного мозку; переломів 4, 5-го грудних хребців з розривом спинного мозку на цьому рівні; перелому грудини; множинних переломів ребер з обох сторін. Виникли вказані тілесні ушкодження тілесні ушкодження від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення та механізму здавлення, можливо їх виникнення в салоні легкового автомобіля у пасажира під час перекидання автомобіля при ДТП, яка мала місце 09.04.2024 року, як такі, що небезпечні для життя в момент спричинення та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і з безпосередньою причиною настання його смерті знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку. При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа громадянина ОСОБА_11 виявлено 1,97% етилового спирту, яка відносно живих осіб відноситься до середнього ступеня алкогольного сп`яніння; задній пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми; розриву селезінки; забою лівої нирки

-3-

з паранефральною гематомою; геморагічний забій лівої легені; множинних рваних ран обличчя, голови; множинних переломів поперечних відростків 8 - 9 хребців грудного відділу. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, можливо їх виникнення в салоні легкового автомобіля у пасажира, під час вказаної ДТП, яка мала місце 09.04.2024, які були небезпечними для життя в момент їх спричинення та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження; задній пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми; ЗЧМТ; струсу головного мозку; перелому лобної кістки з переходом на верхню стінку правої орбіти; 3ХСТ; перелому тіла хребців C2, Th3, Th4 та остистих відростків Th2, Th3; закритого перелому діафізу лівої ключиці; закритого перелому правої лопатки без зміщення; закритого перелому шийки лівої променевої кісти зі зміщенням; закритого перелому в/3 лівої ліктьової кістки зі зміщенням; забійно-рваної рани тім`яної ділянки голови; множинних гематом, саден та ран правої верхньої кінцівки та тулуба; обширної скальпованої рани волярної поверхні лівого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, можливо їх виникнення в салоні легкового автомобіля у пасажира, під час вказаної ДТП, яка мала місце 09.04.2024, які були небезпечними для життя в момент їх спричинення та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_8 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.2, 1.10 з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», пп. «б», «д» п. 2.3, п. 12.1. та пп. «б» п. 12.9. Правил дорожнього руху України, які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до їх смерті, та отриманням потерпілими ОСОБА_13 та неповнолітнім ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, а також у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.2, 1.3, 1.5, пп. «а» п. 2.9, 12.2. та п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

24.05.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий обґрунтував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, адже усвідомлює, що йому загрожує реальна міра покарання; може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В ухвалі слідчий суддя зазначила, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, існуванням певних заявлених ризиків, і що відомостей, які б свідчили про можливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не встановлено. Також, з урахуванням того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель кількох осіб, слідчий суддя дійшла висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

-4-

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Стверджує, що слідчим суддею безпідставно не визначено альтернативний запобіжний захід щодо підозрюваного. Слідчим суддею не враховано відсутність заявлених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах ізоляції від суспільства, не матиме змоги на повноцінну реабілітацію, у зв`язку з чим між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_14 укладено договір про реабілітацію, оскільки в умовах КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» ОСОБА_8 не буде забезпечено реабілітацію, яка йому необхідна. Також перебуваючи під вартою ОСОБА_8 не матиме змоги відшкодувати заподіяну злочином шкоду потерпілим. Крім того, просить врахувати дані про особу підозрюваного, який не судимий, позитивно характеризується, є учасником бойових дій з 2015 року,звільнений з лав ЗСУ на підстав догляду за інвалідом, одружений та має міцні соціальні зв`язки.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що підозрюваний ОСОБА_8 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді. Також враховується думка захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка не заперечила проти розгляду апеляційної скарги за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурорів, які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше

-5-

кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити,чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати,що існує хоча б один із ризиків,передбачених ст. 177КПК України,і на які вказує слідчий,прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000165, відомості про яке 09.04.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

24.05.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 12.06.2024 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

-6-

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років, перебуваючи на волі ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена слідчим і прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні цього кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: рапортами оперативного чергового чергової частини Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 6081, 6082 та 6083 від 09.04.2024; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 09.04.2024; протоколом допиту потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; актом обстеження ділянки вулично-шляхової

-7-

мережі від 09.04.2024; протоколом огляду транспортного засобу автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 18.04.2024; висновком судової-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_8 за № 848 від 12.04.2024, згідно якого у крові з вени ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,66 %, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 за № 282 від 08.05.2024; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 за № 283 від 08.05.2024; висновком судово-медичної експертизи неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 за № 153 від 17.05.2024; висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди за № 49/04 від 12.04.2024 та іншими матеріалами провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, обставини його вчинення, його підвищену суспільну небезпечність, існуючі в даному провадженні певні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що всупереч доводам апеляційної скарги, слідчим та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціаліста у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у підозрюваного ОСОБА_8 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

-8-

Із долучених стороною захисту документів, не вбачається, що стан здоров`я підозрюваного унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2.5-2.8 розділу ІІ Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту за № 212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012, консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини.

Усі висновки медичних обстежень, консультацій та дані щодо проведеного лікування в обов`язковому порядку вносяться медичним персоналом СІЗО до відповідних форм первинної облікової документації.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Усі висновки медичного обстеження, консультації та дані щодо проведеного лікування лікарем-фахівцем в обов`язковому порядку вносяться до відповідних форм первинної облікової документації. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Таким чином, всупереч доводів захисника, підозрюваний ОСОБА_8 має можливість отримати належне медичне обслуговування та пройти всі необхідні

-9-

обстеження, у тому числі використовуючи з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я.

Щодо посилання захисника на дані про особу підозрюваного, зокрема про наявність міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики, відсутність судимості, то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення, вони не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_8 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи сторони захисту про здійснення підозрюваним догляду за особою з інвалідністю, а також те, що ОСОБА_8 в 2015 році перебував в лавах ЗСУ та був учасником бойових дій , були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено.

Колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування на цій стадії досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, наявності в зазначеному провадженні ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Доводи захисника про необхідність визначення обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людей.

На переконання колегії суддів, при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом правомірно не визначено розмір застави, враховуючи положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також з огляду на те, що покладення на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відтак не мінімізує вищевказані ризики для кримінального провадження.

-10-

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчім суддею порушено вимоги ст. 186 КПК України, колегія суддів уважає необгрунтованими виходячи з огляду на таке.

Відповідно до ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно матеріалів клопотання слідчий подав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою 27.05.2024, яке було призначено до розгляду на 28.05.2024, однак за наслідком розгляду клопотання 29.05.2024, після виходу з нарадчої кімнати, слідчий суддя на підставі ст. 376 КПК України поновив судовий розгляд та призначив наступне судове засідання на 12.06.2024, і саме того дня слідчім суддею прийнято рішення про задоволення зазначеного клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що несвоєчасний розгляд клопотання слідчим суддею не перешкодив та не міг перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Більш того, порушення строків розгляду клопотання не зумовлює обов`язковість ухвалення слідчим суддею рішення про відмову в задоволенні такого клопотання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд уважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом.

Також колегія суддів враховує і те, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 28.06.2024 скеровано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду по суті.

За таких обставин, апеляційна скарга, доводи якої не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і на такі сторона захисту не вказувала.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2024 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді