Провадження №1-кп/447/154/24
Справа №447/750/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2024 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві, Львівської області, кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000046 від 27.01.2024 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого барменом в ТЦ "Епіцентр", неодруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Разом з цим, Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Пунктом 3 вказаного Указу визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Також, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022 передбачено, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на території України оголошено загальну мобілізацію.

Згідно ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадянин України зобов`язаний з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

26.01.2024 ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на АДРЕСА_2 , де за результатами проведення ІНФОРМАЦІЯ_3 огляду ОСОБА_4 , визнано придатним до військової служби у військовий час за графами ТДВ (Таблицями додаткових вимог до стану здоров`я) «А», затвердженими наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», про що медичною комісією складено довідку № 21/170 від 27.01.2024 та останній отримав повістку про виклик на 27.01.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою відправлення для проходження служби у лавах Збройних Сил України.

27.01.2024 ОСОБА_6 , прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою відправлення для проходження служби у лавах Збройних Сил України, в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ЗС, однак відмовився від направлення у навчальний центр без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

В пред`явленому обвинуваченні за ст.336 КК України ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, розкаявся у скоєному. Пояснив, що не усвідомлював наслідки відмови від направлення у навчальний центр та відмови від призову на військову службу під час мобілізації. На даний час згідний на проходження військової служби.

Суд, заслухавши і перевіривши в судовому засіданні пояснення обвинуваченого, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення та беручи до уваги, що прокурор також не оспорює фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працевлаштований, за місцем проживання характеризуються позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, його молодий вік, щиро розкаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання - відсутні, а тому суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті за якою він обвинувачується у виді позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з іспитовим строком.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1