Справа №463/4926/24
Провадження №1-кс/463/4382/24
У Х В А Л А

07 червня 2024 року м. Львів

Cлідчий суддя Личаківського рйонного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, під час проведення 21.05.2024 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000064 від 23.08.2023 року,

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, під час проведення 21.05.2024 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000064 від 23.08.2023 року.

Скаргу мотивує тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 23.08.2023 року. В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 21.05.2024 було проведено обшук в будинку за адресою АДРЕСА_1 , під час проведення якого вилучено мобільний телефон, модель Iphone 15Pro чорного кольору, який належить ОСОБА_4 22.05.2024 представник скаржника звертався до органу досудового розслідування з письмовим клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, однак таке залишено без реагування. Слідчий в порушення вимог процесуального законодавства не звертався до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на дане вилучене майно. Слідчим суддею такий арешт не накладався. А тому, на думку захисника, тимчасово вилучене майно має бути повернуте особі, в якої таке вилучено.

Адвокат ОСОБА_3 до судового засідання подала заяву про розгляд скарги у її відсутності, вимоги скарги підтримує та просить задоволити.

Слідчий ТУ ДБР в судове засідання не з`явився, заперечення не подав.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, вважаю, що скаргу слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Судом встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 23.08.2023 року.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 21.05.2024 було проведено обшук в будинку за адресою АДРЕСА_1 , під час проведення якого вилучено мобільний телефон, модель Iphone 15Pro чорного кольору, який належить ОСОБА_4 ..

Встановивши обставини справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, вимоги передбачені ч. 1 ст. 100 КПК України виконані стороною обвинувачення не були, тобто речовий доказ не повернутий його володільцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

КПК України передбачено поняття тимчасового вилучення майна та підстави його повернення. Як вбачається з частини першої статті 167 КПК України тимчасове вилучення майна як забезпечувальний захід триває до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тобто тимчасовість цього заходу обумовлюється його застосуванням без дозволу слідчого судді, який у разі позитивного вирішення питання про арешт майна по суті легітимізує його попереднє вилучення, чим забезпечується, зокрема, допустимість доказів, якщо вилучені предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Хоча слідчим суддею і надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, однак такий перелік є загальним, без конкретної ідентифікації такого майна. Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги. У разі наявності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні, слідчий (прокурор) були зобов`язані виконати вимоги ч.5 ст. 171 КПК та звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на таке майно.

Враховуючи те, що слідчий (прокурор) у визначені КПК України строки не звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, таке майно підлягає поверненню особі в якої таке вилучено, а тому скарга є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.303,236, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу задоволити.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові у кримінальному провадженні №0000064 від 23.08.2023 року, повернути ОСОБА_4 належне йому майно, а саме:

- мобільний телефон, модель Iphone 15 Pro чорного кольору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1