Справа № 638/7875/24
Провадження №1-кп/638/1502/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000044 від 05 січня 2024 року стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 квітня 2021 року за ч.1 ст. 309 КК України до одного місяця обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком один рік, має вищу освіту, за фахом інженера-будівельника, утриманців не має, має хронічні захворювання, інвалідності спростовує, не військовозобов`язаного, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 317 КК України, -

встановив:

15.03.2024 точний час не встановлено ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій і бажаючи діяти таким чином, запросив до приміщення власної квартири, де він фактично проживає, своїх знайомих ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , яким надав приміщення для незаконного вживання психотропних речовин (PVP).

У цей же день, перебуваючи у квартирі за вищевказаною адресою ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , у період часу з 19 год. 00 хв. по 20 год. 30 хв., більш точний час не встановлено, на підставі усної добровільної згоди ОСОБА_4 вжили шляхом куріння особливо небезпечну психотропну речовину - PVP за допомогою фрагментів фольги, на яких згідно висновку експерта, NoCE-19/121- 24/8176-НЗПРАП, виявлено нашарування речовини, що містять у своєму складі особливо небезпечні психотропні речовини обіг яких заборонено - PVP 4-MMC. Маса PVP в перерахунку на масу сухого залишку, становить: 0,00008 г. Маса 4-ММС в перерахунку на масу сухого залишку, становить: 0,000003 г.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 317 КК України, визнав повністю та пояснив, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, він дійсно 15 березня 2024 року запросив до себе вказаних осіб, ОСОБА_5 приніс з собою «сіль» - психотропну речовину, потім прийшов ОСОБА_6 і вони разом курили вказану психотропну речовину. ОСОБА_4 розумів, що його дії носять протиправний характер. Вказав, що раніше ОСОБА_5 жив у нього в квартирі, тому вони мають приятельські стосунки, тому ОСОБА_5 і пригостив його та ОСОБА_6 психотропною речовиною. Розумів, що незаконно вчиняє. Просив суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищевикладені докази суд висновує, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 317 КК України кваліфіковані вірно, як надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу обвинуваченого, який не працює, холостий, утриманців не має, має хронічні захворювання, раніше судимий, на диспансерному обліку в ОДН та МПНД не перебуває.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом визнаються щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу ОСОБА_4 , наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення-злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкції ч.1 ст. 317 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк з застосуванням ст. 75,76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Приписами ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Статтею 91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Процесуальні витрати необхідно стягнути з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Позовні вимоги не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк іспитового строку обраховувати з 15 травня 2024 року.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: речові докази, визнані речовими доказами відповідно до постанови при визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 16 березня 2024 року (квитанція № 3017 від 29 квітня 2024 року) - знищити, речові докази, визнані речовими доказами відповідно до постанови при визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01 квітня 2024 року (1124 від 15 квітня 2024 року) - знищити, речові докази, визнані речовими доказами відповідно до постанови при визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01 квітня 2024 року (1121 від 15 квітня 2024 року) - знищити, речові докази, визнані речовими доказами відповідно до постанови при визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01 квітня 2024 року (1122 від 15 квітня 2024 року)-знищити, речові докази, визнані речовими доказами відповідно до постанови при визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01 квітня 2024 року (1123 від 15 квітня 2024 року) - знищити, речові докази, визнані речовими доказами відповідно до постанови при визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 23 квітня 2024 року (1127 від 29 квітня 2024 року) - знищити, речові докази, визнані речовими доказами відповідно до постанови при визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 29 березня 2024 року (1128 від 29 квітня 2024 року) - знищити, таблетки- квитанція 2985 від 11 квітня 2024 - знищити.

Судові витрати за проведення експертних досліджень по вказаному кримінальному провадженню стягнути з ОСОБА_4 на користь держави у сумі 18932,00 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні).

Арешт, покладений відповідно до ухвал Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 березня 2024 року- скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, захисниці, потерпілому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Повний текст вироку складений 15 травня 2024 року.

Суддя ОСОБА_7