Справа № 357/3383/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 23 квітня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000076, яке внесене до ЄРДР 31 січня 2024 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, маючого професійно-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

(1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2023 року, за ч. 2 ст. 389 КК України, до арешту на строк 6 (шість) місяців, який відбув повністю та звільнений - 20 грудня 2023 року,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (далі - угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за таких фактичних обставин.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР (далі по тексту - Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), включеного до таблиці 2 Переліку, допускається лише у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:

(1) використання наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

(2) діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);

(3) використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закоу).

Однак, в порушення вищевказаних вимог ОСОБА_4 , 30 січня 2024 року в ранній час доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_1 , з належного йому мобільного телефону (смартфону) марки «Samsung J5», в якому встановлена сім-карта мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , використовуючи соціальну мережу «Інтернет», а саме сайт «Netflix», замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», вагою 20 грам, за кошти в сумі 4000 гривень, для власного вживання без мети збуту.

В подальшому, ОСОБА_4 , 30 січня 2024 року, за отримання психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP», сплатив невстановленій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, кошти в сумі 4000 гривень через термінал IBOX, доставка якого відбулась на поштомат № 36661 «Нової пошти», який знаходиться за Леваневського, 30 в м. Біла Церква Київської області.

Так, 31 січня 2024 року близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи по АДРЕСА_1 через поштомат «Нової пошти» № 36661 придбав-забрав картонну коробку, всередині якої знаходилась психотропна речовина, обіг якої заборонено -«PVP», масою 11,500 г, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав при собі, для власного вживання,без мети збуту.

Далі, 31 січня 2024 року о 16:55 год, ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з буд. АДРЕСА_1 , був зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених речовин та в подальшому під час проведення огляду місця події працівниками поліції, в ОСОБА_4 , виявлено та вилучено картонну коробку, із вмістом психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP», маса якої у речовині становить 11,500 г, яку ОСОБА_4 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров?я населення, всупереч положенням Закону, незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Відповідно до Таблиці 2 Переліку, психотропна речовина - «РVР», вагою від 1,5 г до 15 г становить великі розміри.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, на що вказує активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззаперечне визнання ним своєї вини.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування визнав свою винуватість і зобов`язався беззастережно визнати в судовому засіданні обвинувачення у повному обсязі.

Сторони погодились, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Водночас, сторони погодились, що ОСОБА_4 має бути звільнено від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000076, яке внесене до ЄРДР 31 січня 2024 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що ОСОБА_4 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю, зважаючи на обставини, які обтяжують покарання: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, рецидив, з огляду на дані про його особу зазначені у вступній частині вироку, а також те, що він медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, раніше судимий, перебуває на обліку призовників.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, зважаючи на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, визнання ним вини, а також дані про його особу, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені в ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000076, висновок експерта від 07 лютого 2024 року № СЕ-19/111-24/6754-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 3029,12 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 13 лютого 2024 року, визнана речовим доказом: кристалоподібна речовина білого кольору, в якій виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою 11,500 г.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02 лютого 2024 року, визнане речовим доказом: поліетиленове пакування «Нової Пошти», червоного кольору, яке поміщене до спеціального пакету № PSP 2211871.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, ці речові докази необхідно знищити.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 23 квітня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000076, яке внесене до ЄРДР 31 січня 2024 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з 23 квітня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 3029,12 грн.

Речові докази: кристалоподібну речовину білого кольору, в якій виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою 11,500 г; поліетиленове пакування «Нової Пошти», червоного кольору, яке поміщене до спеціального пакету № PSP 2211871, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області