Номер провадження: 11-сс/813/973/24
Справа № 505/872/24 1-кс/505/986/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №-0000131 від 07.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 липня 2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 119 600 (два мільйона сто дев`ятнадцять тисяч шістсот) та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

- не залишати місце постійного проживання, цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 ;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підозра не обґрунтована, слідчим не надано доказів, які дають підстави вважати, що ОСОБА_9 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази стосовно того, що ОСОБА_9 має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник звертає увагу на те, що у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, позитивні характеристики, а під час військового стану життя ОСОБА_9 в умовах ізоляції перебуває під загрозою.

Крім того слідчим суддею визначено непомірний розмір застави, що фактично робить запобіжний захід у виді тримання під вартою безальтернативним.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи викладені в апеляційних скаргах та дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за обставин викладених у клопотанні слідчого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема:

1. Протоколом затримання ОСОБА_9 від 30.05.2024 в ході якого вилучено мобільний телефон марки «Sumsung Galaxy A41» та мобільний телефон марки «Redmi Note 12»;

2. Протоколом огляду предмета від 31.05.2024, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_9 за результатами якого в месенджері «Телеграм» виявлено акаунт із номером телефону НОМЕР_1 ;

3. Повідомленням про підозру ОСОБА_9 , від 31.05.2024 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України;

4. Протоколом огляду та виїмки кореспонденції від 25.04.2024 за результатами якого у поштовому відправлені із товарно-транспортною накладною №6755 виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

5 .Протоколом негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 27.04.2024, за результатами якого за адресою: АДРЕСА_2 виявлено розміщений згорток, в якому міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон;

6. Протоколом негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 27.04.2024, за результатами якого за адресою: АДРЕСА_3 виявлено розміщений згорток, в якому міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон;

7. Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.05.2024, за результатами якого останній надав покази, що придбав згорток із наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном у акаунті месенджеру «Телеграм» із абонентським номером НОМЕР_1 , за що сплатив грошові кошти у сумі 900 гривень;

8. Протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_11 від 03.05.2024, за результатами якого виявлено листування в месенджері «Телеграм» із акаунтом, який зареєстрований на номер телефону НОМЕР_1 ;

9 .Протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_12 від 12.04.2024, за результатами якого виявлено листування в месенджері «Телеграм» із акаунтом, який зареєстрований на номер телефону НОМЕР_1 в якому останній придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон;

10. Висновком експерта №СЕ-19/116-24/8928-НЗПРАП від 17.05.2024, за результатами якого вилучена в різних місцях речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон та речовини могли раніше мати спільне джерело походження.

11. Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.05.2024, за результатами якого останній підтвердив, що ОСОБА_14 з поштоматів ТОВ «Нова Пошта» отримував поштові відправлення з наркотичним засобом, які в подальшому збував шляхом розміщення згортків в загальнодоступних місцях;

12 .Протоколом затримання ОСОБА_15 від 30.05.2024, за результатами якого останній був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, разом з отриманим від ОСОБА_9 поштовим відправленням, в якому містився наркотичний засіб;

13. Протоколом огляду від 30.05.2024, за результатами якого вилучено картонну коробку із товарно-транспортною накладною №7323, в середині якої виявлено 50 згортків із наркотичним засобом;

14. Протоколом про результати візуального спостереження за особою, відносно ОСОБА_16 від 16.05.2024, за результатами якого встановлено, що останній 18.04.2024 о 16 год. 27 хв. Відвідував адресу мешкання матері ОСОБА_17 ..

15.Протоколом про результати візуального спостереження за особою, відносно ОСОБА_17 від 16.05.2024, за результатами якого встановлені факти поміщення останнім згортків у загальнодоступних місцях;

16. Протоколом про результати зняття інформації з елекстронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_14 , за результатами якого, встановлені факти розмов останнього з ОСОБА_9 стосовно збуту наркотичних засобів;

17. Протоколом огляду від 29.04.2024 за результатами якого вилучено 2 згортки із наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, який добровільно видав громадянин ОСОБА_18 ;

18. Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України відповідно до ст.12 КК України є тяжким, оскільки передбачає покарання за його вчинення у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про наявність ризиків, передбачених пунктами 1), 3), 5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити злочину діяльність.

Вказані ризики підтверджуються обставинами, що у відповідності до вимог ст.178 КПК України мають бути враховані при обрані запобіжного заходу.

Кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_9 відноситься до категорії тяжких злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що дає підстави вважати, що під тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його провини він може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни своїх первинних показів, що свою чергу перешкоджатиме встановленню істини у справі.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, а отже і не має законних джерел для існування, апеляційний суд вважає, що перебуваючи на свободі останній може продовжити вчиняти інші злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Існування ризику, передбаченого п.5) ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тим, що ОСОБА_9 вже двічі притягався до кримінальної відповідальності, а на теперішній час в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває інше кримінальне провадження відносно нього за обвинуваченням у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе забезпечити належного виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, і не дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце його перебування.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя визначив ОСОБА_9 завідомо непомірний розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням, тощо.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні, з урахуванням фактичних обставин справи та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя мав право визначити заставу у виключному розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя дав оцінку майновому стану підозрюваного, а також взяв до уваги попередні підрахунки слідчого про те, що від своєї протиправної діяльності пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів ОСОБА_9 міг отримати значні прибутки в сумі 4 860 000 гривень.

Крім того, раніше визначений до підозрюваного розмір застави в сумі 49 620 гривень в рамках іншого кримінального провадження, яке знаходиться на стадії судового розгляду в Приморському районному суді, не зміг забезпечити належну процесуальну ОСОБА_9 , який продовжив вчиняти нові злочини.

На переконання апеляційного суду перспектива втрати застави у виключному розмірі, буде достатнім стримуючим фактором для ОСОБА_9 , щоб відбити у нього бажання переховуватись від органу досудового розслідування, або будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 та залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28 липня 2024 включно, в межах строку досудового розслідування із визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4