Справа №295/3246/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000715, від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на: мобільний телефон марки «Samsung» SM-А145F/DSN, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів з позбавленням права на відчуження, користування та розпорядження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, в прохальній частині клопотання просив розгляд клопотання проводити без участі особи, у володінні якої знаходиться майно. В подальшому подав заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Власник майна (батько померлої ОСОБА_5 ) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000715, від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Згідно з матеріалами досудового розслідування, встановлено, що 29.02.2024 близько 02 год. 00 хв. на 216 км а/д Київ-Ковель поблизу АЗС «AMIC» Коростенського району Житомирської області водій ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом - автомобілем марки "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_1 порушуючи правила безпеки дорожнього руху, не справившись з керуванням допустив зіткнення з перешкодою (колесовідбійником), внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.

29.02.2024 в період часу з 07.07 год. по 11.30 год за участю спеціалістів, та понятих проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого з метою фіксування слідової інформації, збереження майна, яке має значення для проведення досудового розслідування та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення а також його вилучення, оглянуто транспортний засіб - автомобіль марки "Mercedes-Benz " д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_6 .

В ході огляду місця події із салону автомобіля марки "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено мобільний телефон марки «Samsung» SM-А145F/DSN, у чохлі рожевого кольору, який, як встановлено органом досудового розслідування, належить ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 29.02.2024 року, вказані речі визначено речовим доказом.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Частиною 5 передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна є тимчасовим заходом, тобто він не є безстроковим, та обмежений строком досудового розслідування, який чітко регламентований статтею 219 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що після проведення певних процесуальних та слідчих дій, в тому числі, експертних досліджень, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, що не позбавляє власника майна в подальшому ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

З огляду на завдання арешту майна, враховуючи, що вищевказані речі, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому з метою збереження речових доказів для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung» SM-А145F/DSN, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позбавити власника, користувачів та третіх осіб права відчужування, користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1