Справа № 716/395/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року місто Заставна

Слідчий суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянув клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000932 від 25.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, а саме транспортного засобу автомобіля марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.02.2024 року у кримінальному провадженні №0000932 від 25.02.2024 року за ознаками ч.1 ст.286-1 КК України шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування даним майном.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що 30.04.2024 року вказане кримінальне провадження закрито, майно повернуто володільцю, однак арешт майна триває.

Начальник СВ до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Володілець майна ОСОБА_3 в судове засідання з розгляду клопотання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду клопотання у встановленому законом порядку.

Розглянувши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що слід відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Встановлено, що 25.02.2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000932 про те, що внаслідок порушення правил дорожнього руху 25.02.2024 року, о 17:00 годині по АДРЕСА_1 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з огорожею, та отримав тілесні ушкодження.

Визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.1 ст.286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.02.2024 року у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на майно, вилучене 25.02.2024 року в ході огляду місця події, а саме на автомобіль марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Підставою для накладення арешту на вищевказане майно слугувала необхідність у проведенні ряду судових експертиз з використанням даного транспортного засобу.

Постановою начальника відділення №1 (м. Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області від 30.04.2024 року кримінальне провадження №0000932 від 25.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами 3, 4 ж вищевказаної статті визначено, що прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, скасування арешту майна здійснюється такими шляхами: слідчим суддею під час досудового розслідування, судом за наслідками розгляду кримінального провадження, прокурором одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Стаття 174 КПК не регламентує можливість скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п.2 ч.1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст.132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» №2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч.4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч.4 ст.132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч.4 ст.132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Кримінальний процесуальний кодекс України, як кримінальне процесуальне законодавство, є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» - «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» ( lex posterior generalis non derogat priori speciali ). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном.

Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

До таких висновків дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 15.04.2024 року №554/2506/22.

Таким чином, встановивши, що кримінальне провадження №0000932 від 25.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, закрив керівник органу досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК, з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.02.2024 року, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.132, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000932 від 25.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Слідчий суддя ОСОБА_1