Справа № 368/861/24
УХВАЛА

Іменем України

"05" червня 2024 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та слідчої ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 та адвоката власника майна ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчої СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській майора поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0001136, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 115 ч. 1 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ :

03 червня 2024 року слідча СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області майор поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001136 від 02.06.2024 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що 02.06.2024 до Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ним було виявлено тіло ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з явними ознаками насильницької смерті.

Дане повідомлення зареєстроване в ЖЄО ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за № 3147 від 02.06.2024 року.

Слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області за процесуальним керівництвом Обухівської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від №0001136 від 02 червня 2024 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме за фактом смерті ОСОБА_8 .

Встановлено, що ОСОБА_8 27.05.2024 покинула своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживала спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 .

02.06.2024 ОСОБА_7 стало відомо про місце знаходження ОСОБА_8 , та з метою встановлення її місце знаходження, останній зайшов до будинку АДРЕСА_1 , де йому двері відчинив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

02.06.2024 близько 10 год. 25 хв. між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, в ході якої останній повідомив, що місце знаходження ОСОБА_8 йому не відомо, в цей час ОСОБА_7 зайшовши у будинок, в одній із кімнат на підлозі виявив тіло, на запитання «хто там лежить», ОСОБА_5 повідомив, «що то спить його брат», ОСОБА_7 зайшовши у вказану кімнату виявив, де виявив без ознак життя ОСОБА_8 , у якої на тілі та лиці були виявлені тілесні ушкодження. В цей час ОСОБА_5 розуміючи, що було виявлено тіло ОСОБА_8 , вийшов з будинку та зник у невідомому напрямку.

У зв`язку з наявними підставами, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано у порядку ст. 208 КПК України, оскільки безпосередньо після вчинення злочину, сукупність очевидних ознак на тілі, одязі та місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин.

В ході затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, у останнього було вилучено:

- футболку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки з відповідними написами;

- джинсові штани світло-сірого кольору, зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до картонної коробки з відповідними написами;

- кросівки синього кольору, які поміщено до паперової коробки з відповідними написами;

- мобільний телефон марки «Redmi», червоного кольору, Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № INZ1055542.

Оскільки на даний час наявні підстави вважати, що саме в цьому одязі перебував ОСОБА_5 під час вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисного вбивства ОСОБА_8 , вищевказані речі були визнанні речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

ч. 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні злочину.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Вилучені в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: футболка синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки з відповідними написами, джинсові штани світло-сірого кольору, зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до картонної коробки з відповідними написами, кросівки синього кольору, які поміщено до паперової коробки з відповідними написами, мобільний телефон марки «Redmi», червоного кольору, Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № INZ1055542 є речовими доказами оскільки зберегли на собі сліди злочину, які в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Таким чином, досягнення мети арешту майна, передбаченого ч. 2 ст.170 КПК України, а саме: забезпечення збереження речових доказів, можливо лише за умови їх належного зберігання в органі досудового розслідування без можливості доступу до нього та використання сторонніми особами.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.

Слідча Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в судовому засідання клопотання підтримала та просила клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти накладення арешту на майно.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , слідчу ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_6 та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Так, слідчим відділення Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001136 від 02.06.2024 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ст.. 115 ч. 1 КК України.

02.06.2024 до Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ним було виявлено тіло ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з явними ознаками насильницької смерті.

Дане повідомлення зареєстроване в ЖЄО ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за № 3147 від 02.06.2024 року.

Встановлено, що ОСОБА_8 27.05.2024 покинула своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживала спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 .

02.06.2024 ОСОБА_7 стало відомо про місце знаходження ОСОБА_8 , та з метою встановлення її місце знаходження, останній зайшов до будинку АДРЕСА_1 , де йому двері відчинив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

02.06.2024 близько 10 год. 25 хв. між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, в ході якої останній повідомив, що місце знаходження ОСОБА_8 йому не відомо, в цей час ОСОБА_7 зайшовши у будинок, в одній із кімнат на підлозі виявив тіло, на запитання «хто там лежить», ОСОБА_5 повідомив, «що то спить його брат», ОСОБА_7 зайшовши у вказану кімнату виявив, де виявив без ознак життя ОСОБА_8 , у якої на тілі та лиці були виявлені тілесні ушкодження. В цей час ОСОБА_5 розуміючи, що було виявлено тіло ОСОБА_8 , вийшов з будинку та зник у невідомому напрямку.

У зв`язку з наявними підставами, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано у порядку ст. 208 КПК України, оскільки безпосередньо після вчинення злочину, сукупність очевидних ознак на тілі, одязі та місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин.

В ході затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, у останнього було вилучено:

- футболку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки з відповідними написами;

- джинсові штани світло-сірого кольору, зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до картонної коробки з відповідними написами;

- кросівки синього кольору, які поміщено до паперової коробки з відповідними написами;

- мобільний телефон марки «Redmi», червоного кольору, Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № INZ1055542.

Оскільки на даний час наявні підстави вважати, що саме в цьому одязі перебував ОСОБА_5 під час вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисного вбивства ОСОБА_8 , вищевказані речі були визнанні речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

ч. 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні злочину.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у етапі 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні. підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, адже не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, і як наслідок можливе відчуження майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 167, 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчої СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: футболка синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки з відповідними написами, джинсові штани світло-сірого кольору, зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до картонної коробки з відповідними написами, кросівки синього кольору, які поміщено до паперової коробки з відповідними написами, мобільний телефон марки «Redmi», червоного кольору, Іmеі1: НОМЕР_1 , Іmеі2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № INZ1055542, які вилучені 02.06.2024 під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які після проведення відповідних експертиз передати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

Визначити місце зберігання вилучених речей у кімнаті речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, розташоване за адресою: м. Обухів, вул. Київська, 22.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню слідчою СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 .

Про виконання ухвали суду направити повідомлення слідчому судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя : ОСОБА_1