Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9327/24
Провадження №1-кп/523/1247/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

05.06.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000740 від 24 травня 2024 року із звинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Марківці, Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працевлаштованого, не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.161 та ч.2 ст.436-2 КК України,

в с т а н о в и в:

О 05 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року за наказом президента російської федерації збройні сили зазначеної держави незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Зазначені протиправні дії російської федерації, її військово-політичного керівництва, військовослужбовців, службових осіб, громадян, їх спільників з числа громадян інших країн, в тому числі України, суперечать цілому ряду міжнародно-правових нормативних актів, Конституції України, законам України.

Так, 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн - засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року №36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року №2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Так, згідно зі статтею 1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.

Відповідно до статті 3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень статті 2, буде кваліфікуватися як акт агресії:

а) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

e) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;

f) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акта агресії проти третьої держави;

g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівносильно переліченим вище актам, або її значна участь в них.

Згідно зі статтею вказаної резолюції, ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Враховуючи міжнародно-правове визначення агресії, з 20 лютого 2014 року російською федерацією розпочато збройну агресію проти України, яка триває до теперішнього часу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року, Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, АДРЕСА_2 підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований рф 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим (далі АР Крим), м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до статті 28 Конституції України, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування.

Статтею 73 Конституції України закріплено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Частиною 1 статті 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до преамбули та ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією внаслідок збройної агресії російської федерації частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної республіки Крим та міста Севастополя.

Відповідно до п. 4 ст. 1 частини I Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, боротьба з іноземною окупацією є формою збройного конфлікту.

В розумінні положень ст.2 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12 серпня 1949 року, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03 липня 1954 року, між російською федерацією та Україною з 20 лютого 2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Заявою Верховної Ради України "Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України", схваленою Постановою Верховної Ради України №1596-VII від 22 липня 2014 року; Заявою Верховної Ради України "Щодо протидії поширенню підтримуваного російською федерацією міжнародного тероризму", схваленою Постановою Верховної Ради України №1597-VII від 22 липня 2014 року; Зверненням до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженим Постановою Верховної Ради України №106-VIII від 14 січня 2015 року; Зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання російської федерації державою-агресором, затвердженим постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року №129-VІІІ; Заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами російської федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2015 року №145-VІІІ; Заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії російської федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, протиправні дії Російської Федерації визначені як збройна агресія проти України.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 (затверджений Законом України №2119-IX від 15 березня 2022 року) та від 18 квітня 2022 року №259/2022 (затверджений Законом України 2212-IX від 21 квітня 2022 року), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 (затверджений Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року), від 12 серпня 2022 року №573/2022 (затверджений Законом України №2500-IX від 15 серпня 2022 року), від 07 листопада 2022 року (затверджений Законом України № 2738-IX від 16 листопада 2022 року), від 06 лютого 2023 року №58/2023 (затверджений Законом України №2915-IX від 07 лютого 2023 року).

ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, будучи обізнаним щодо розпочатої 24 лютого 2022 року відкритої збройної агресії російської федерації проти України, а також діючи з прямим умислом, спрямованим на порушення рівноправності громадян залежно від їх національної належності, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які він розповсюджує у загальнодоступній соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», може ознайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді виправдовування, глорифікації її учасників, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у невстановлений час, перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, використовуючи мобільний телефон «Нuawei P smar+t» (імеі 1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 ) під`єднаний до мережі Інтернет, з використанням встановленого у телефоні програмного додатку «ОК», який дозволяє здійснити вхід та перегляд інформації, що міститься на заблокованих Інтернет-сайтах, у тому числі доступ до яких заблоковано Інтернет-провайдерами на підставі указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» №133/2017, на своїй особистій сторінці в соціальній мережі «Одноклассники», під назвою « ОСОБА_6 » поширив, шляхом вподобання (лайк), для вільного огляду на так званій «Ленте» (публічній дошці оголошень, вільно доступній необмеженому колу користувачів) створеної ним сторінки (аккаунта) « ОСОБА_6 » (web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», наступні публікації, попередньо розміщені іншими користувачами:

1) 16 березня 2022 року публікацію, розміщену в цей же день на сторінці користувача «ПОЛИТИКА ЗА ГРАНЬЮ !» наступного змісту: «Вот эту девушку, которая выбежала в студию Первого канала с плакатом «Нет войне. Вам все врут!» не надо в кутузку. Устройте ей бесплатный тур по Донбассу. Покажите Донецк, пусть поговорит с людьми, которые восемь лет не хотят войны, а она, сука, к ним всё ломится и ломиться, причем с украинской стороны...»;

2) 26 березня 2022 року публікацію, розміщену в цей же день на сторінці користувача « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступного змісту:

«Ну, здравствуй, женщина фашистской Украины!

Я нынче обхожусь без Корвалдина!

Восьмой уж год утюжат нас гадюки!

Ты думаешь, я тут пишу от скуки?

А помнишь, матери на площадь выходили?

Они просили, чтоб сынов щадили!

Просили - чтоб прочней бронежилеты!

Оружья помощнее для ответа!

И НИ ОДНА - не зареклась о МИРЕ!

В детей Донбасса вы стреляли будто в тире!

Вы убивали в ИХ домах и колыбельках!

На наши слезы вы смотрели.... только мельком!

А помнишь, ОСОБА_7 как кричал:

«Детей Донбасса должен ждать подвал!».

Не видела я на лице твоем тревоги!....

Наверное, за нас вступились БОГИ!»;

3) 04 травня 2022 року публікацію, розміщену в цей же день на сторінці користувача «Все самое интересное из сети. Za Правду!» наступного змісту: «Помнится как в 2014 году ОСОБА_8 облил дерьмом россиян, отменил концерты и уехал выступать в АТО перед нациками. А сейчас он хочет петь в России. Но нет. Вали на « ОСОБА_9 », выступи с заключительным концертом перед «Азовом»;

4) 03 серпня 2022 року публікацію, розміщену в цей же день на сторінці користувача «Агенти (внештатные)» наступного змісту: « ОСОБА_10 можете нас не любить, но трогать русского не надо! Мы били вас, и будем бить и победим любого гада! Париж забыл про казаков? Берлин забыл про сорок пятый?Задавим, как слепых щенков! Вы разозлили нас ребята!»;

5) 05 серпня 2022 року публікацію, розміщену в цей ж день на сторінці користувача «Агенти (внештатные)» наступного змісту: «Я киевлянин! Докладываю: Российская армия высокопрофессиональная. Русские ракеты отлично отработали по заводу ОСОБА_11 . Вообще на улицах полно людей. Постоянно в течении дня воет сирена. На нее никто не обращает внимания. Жители уже четко поняли, что русские бомбят только военные заводы, ВСУ и берегут гражданское население. Никто не боится обстрелов. Если только ВСУ не обстреляет. Больше всего опасаюсь. Ведь для натовско-зеленского режима киевляне такие же враги, как и москвичи или жители нашего Отечества. В общем, ждем освобождения от укро-бандеровского гнета.».

Зазначені публікації були доступні для загального ознайомлення всіх користувачів соціальної Інтернет-мережі «Одноклассники», які відвідували сторінку користувача « ОСОБА_6 » (web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 та автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам соціальної мережі «Одноклассники», які були додані до розділів «Друзі» та «Підписники» вказаного аккаунта.

Станом на 20 березня 2024 року, в розділі « ОСОБА_12 » сторінки (аккаунта) « ОСОБА_6 » (web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» наявні в розділі «Друзья» - 43 користувача.

У вищезазначених публікаціях №№1-2, 4-5, поширених ОСОБА_5 на належній йому сторінці (аккаунті) « ОСОБА_6 » (web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», містяться ознаки виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України, розпочатої у 2014 році.

У вищезазначених публікаціях №№1-3, поширених ОСОБА_5 на належній йому сторінці (аккаунті) « ОСОБА_6 » (web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», містяться ознаки приниження національної честі та гідності.

31 травня 2024 року між ОСОБА_5 та прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погодились на визнання першою особою вини у вмінених тому діяннях та призначення ОСОБА_5 покарання: за ч.1 ст.161 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, без конфіскації майна; визначення остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 цього ж кодексу, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки без конфіскації майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 2 роки; а також наступне застосування положень ст.ст.75, 76 КК України, тобто звільнення ОСОБА_5 від відбування такого основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

ОСОБА_5 роз`яснено характер пред`явленого обвинувачення, вид та розмір узгодженого покарання, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, в тому числі про обмеження права оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності його учасників, не дослідження доказів у судовому засіданні або оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин, обмеження права обвинуваченого на відмову давати показання, подавати та досліджувати докази, внаслідок чого ОСОБА_5 заявив про розуміння роз`ясненого, добровільність укладення цієї угоди.

Оскільки укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, не суперечить інтересам суспільства та не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також вимоги матеріального і процесуального законів, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд вважає можливим її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

При цьому суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , за вищевикладених обставин, умисно поширив на належній йому сторінці (аккаунті) « ОСОБА_6 » (web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники»:

- публікації № НОМЕР_3 , які містять ознаки приниження національної честі та гідності, у зв`язку із чим, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.161 КК України, як умисні дії, спрямовані на приниження національної честі та гідності;

- публікації №№1-2, 4-5, які містять ознаки виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України, розпочатої у 2014 році, у зв`язку із чим, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченого процесуальні витрати в сумі 5679,60 грн, пов`язані з проведенням у справі судової експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого в заявленому розмірі.

При призначенні обвинуваченому покарання суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має власну сім`ю та офіційне працевлаштування, а також його посередню характеристику за місцем проживання.

На підставі викладеного, наявності вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винуватого, суд погоджується з досягнутою сторонами домовленістю про можливість призначення ОСОБА_5 запропонованих видів та розмірів покарань, із наступним його звільненням від відбування остаточного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, тобто застосуванням до нього положень ст.ст.75,76 КК України.

Долю долученого до кримінального провадження речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.ст.96-1,96-2 КК України та ст.100 КПК України, застосувавши спеціальну конфіскацію, із скасуванням накладеного на нього арешту.

Керуючись ст.ст.374,474-475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 травня 2024 року між ОСОБА_5 та прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.161 та ч.2 ст.436-2 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 1 ст. 161 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один)рік, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, без конфіскації належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 2 (два) роки, а також без конфіскації належного йому на праві власності майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати на суму 5679 грн (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн 60 коп.

Після набрання вироком законної сили, на підставі ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, визнаний в якості речового доказу мобільний телефон «Нuawei P smar+t» (імеі 1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , як засіб вчинення злочину, конфіскувати в дохід держави.

Арешт, накладений на вищезазначений мобільний телефон «Нuawei P smar+t» скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через Суворовський районний суд м. Одеси, впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1