ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 273/950/18

провадження № 51-7192км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргузахисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ? ОСОБА_6 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 6 червня 2019 року дії ОСОБА_7 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК та вона була засуджена за те, що ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 21:30, за місцем проживання по АДРЕСА_1 при перевищенні меж необхідної оборони, з метою вбивства ОСОБА_8 , нанесла останньому удар ножем в область шиї, чим спричинилайому тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 18 листопада 2019 року вирок місцевого суду скасував у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та призначив новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року дії ОСОБА_7 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 11 вересня 2023 року вирок місцевого суду залишив без змін.

За обставин, викладених у вироку місцевого суду, ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 21:30, за місцем проживання по АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та її співмешканцем ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів виникла суперечка, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , перебуваючи на кухні житлового будинку, взяла з тумбочки у праву руку кухонний ніж, яким нанесла ОСОБА_8 один удар у місце розташування життєво важливого органу - в шию, спричинивши колото-різане поранення шиї зліва з ушкодженням внутрішньої яремної вени та здавлення сонної артерії, що супроводжувалось гострою крововтратою з геморагічним шоком та ішемічним враженням головного мозку і ускладнилось набряканням та здавленням головного мозку, яке має прямий причинний зв`язок з настанням смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті та ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_8 настала від колото-різаного поранення шиї зліва з ушкодженням внутрішньої яремної вени та здавлення сонної артерії, що супроводжувалось гострою крововтратою з геморагічним шоком та ішемічним враженням головного мозку і ускладнилось набряканням та здавленням головного мозку.

Вимоги та доводи, викладені у касаційній скарзі

У касаційній скарзі захисник засудженої, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженої, просить змінити рішення судів перекваліфікувавши дії засудженої з ч. 2 ст. 121 на ст. 118 КК та застосувати приписи статей 69, 75 КК і призначити їй покарання у виді обмеження волі, з іспитовим строком.

Вказує на те, що судами не було надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також свідка ОСОБА_11 , яка повідомляла про те, що ОСОБА_8 бив засуджену, що підтверджує обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому з перевищенням меж необхідної оборони.

Стверджує, що ОСОБА_7 розкаялась, просила вибачення у потерпілих, намагалась в межах своїх можливостей відшкодувати їм матеріальну і моральну шкоду, проте вони відмовлялися, погрожували їй в судових засіданнях. На переконання захисника, суди безпідставно не взяли до уваги обставини, що пом`якшують покарання засудженої, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого, вчинення злочину з перевищенням меж крайньої необхідності. Звертає увагу, що після побиття ОСОБА_7 - ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2) вона неодноразово зверталась за медичною допомогою в районну поліклініку Баранівської КЦРЛ з закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, що підтверджується довідкою № 687 від 30 серпня 2019 року Баранівської КЦРЛ, однак суди не взяли цього до уваги. Крім цього, вказує про те, що місцевий суд не надав жодної оцінки та навіть не згадав у вироку висновок експерта № 191 від 8 травня 2018 року, а тому неправильно кваліфікував дії засудженої.

Покликається на те, що апеляційний суд не розглянув належним чином доводів сторони захисту і ухвалив рішення, яке не відповідає положенням ч. 2 ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Тому вважає, що суди розглянули провадження поверхнево, однобоко і упереджено, в порушення норм КПК, не дали дослідженим доказам належної правової оцінки, не проаналізували їх, не обґрунтували свої висновки посиланням на обставини з`ясовані на основі досліджених доказів, повно і всебічно не відобразили у вироку і ухвалі мотивів, якими вони керувалися при ухваленні рішення, у тому числі, встановлюючи обставини події злочину, та наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, у вчиненні якого вона визнана винною і за який засуджена.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та засуджена підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор не підтримав доводів, зазначених у касаційній скарзі захисника й просив залишити її без задоволення.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Верховного Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, засудженої, прокурора, перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та матеріали кримінального провадження, Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, установлених судами попередніх інстанцій, оскільки виступає судом права, а не факту, на підставі чого доводи про невідповідність фактичних обставин кримінальних правопорушень викладеним у судових рішеннях касаційній перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження надійшло до суду за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК. За результатами судового розгляду Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області від 6 червня 2019 року дії ОСОБА_7 перекваліфікував з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 ККі призначив покарання в межах санкції вказаної норми закону.

Зазначений вирок був оскаржений прокурором та потерпілою з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, в апеляційній скарзі прокурор посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК,

Проте ухвалою суду апеляційної інстанції вказаний вирок було скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції лише у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції не має права напередвирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, оскільки ці питання належить вирішити при новому розгляді судом першої інстанції, під час якого слід ретельно перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора місцевої прокуратури, за результатами якого постановити законне та обґрунтоване рішення.

За результатами нового розгляду місцевий суд ухвалив обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 , яким визнав доведеним обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК. З указаним рішенням погодився і суд апеляційної інстанції.

Разом з тим Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги захисника вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК при новому розгляді в місцевому суді допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону спрямовані на забезпечення правової визначеності для обвинуваченого шляхом встановлення законодавчої заборони погіршення його становища під час нового розгляду в суді першої інстанції після скасування апеляційним судом попереднього судового рішення місцевого суду, крім випадків, прямо передбачених законом.

Питання застосування приписів ч. 2 ст. 416 КПК досліджувались об`єднаною палатою ККС Верховного Суду у постанові від 23 вересня 2019 року провадження № 51-7543кмо18 (справа № 728/2724/16-к), яка сформувала висновки щодо застосування норм права.

Палата звертала увагу на те, що ч. 2 ст. 416 КПК розташована в тексті кримінального процесуального закону одразу після норми, що визначає підстави для скасування апеляційним судом вироку чи ухвали суду й призначення нового розгляду в суді першої інстанції (ч. 1 ст. 415 КПК), а також норми, що забороняє апеляційному суду при призначенні нового розгляду у суді першої інстанції вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Таке розташування вказаних правових норм указує на те, що законодавець свідомо сформулював їх саме в такій, а не іншій редакції. Відтак положення ч. 2 ст. 416 КПК в чинній редакції мають тлумачитися буквально, зокрема, як такі, що відображають чіткий намір законодавця визначити вичерпний перелік випадків, коли при новому розгляді суд першої інстанції може застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання. При цьому положення ч. 2 ст. 415 КПК не слід розглядати як такі, що дозволяють зробити виключення з указаного правила, оскільки законодавець мав можливість (якщо б мав такий намір) включити в текст ч. 2 ст. 416 КПК вказівку на те, що застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення при новому розгляді в місцевому суді можливе, також, у випадку скасування вироку чи ухвали суду першої інстанції з підстав, передбачених у ст. 415 КПК.

Отже, системне тлумачення цих норм указує на те, що навіть у разі встановлення апеляційним судом таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст. 370, ч. 2 ст. 416, ст. 419 КПК він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону при новому розгляді в суді першої інстанції.

Перевіривши обґрунтованість відповідних доводів апеляційних скарг прокурора чи потерпілого, апеляційний суд, крім випадку, якщо знайде їх безпідставними, при скасуванні оскарженого судового рішення з підстав істотних порушень кримінального процесуального закону і призначенні нового розгляду в суді першої інстанції, повинен указати на неправильність чи передчасність висновків суду в судовому рішенні, яке скасовується, про застосування чи незастосування того чи іншого закону про кримінальну відповідальність, як на додаткову підставу для скасування судового рішення.

При цьому, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 415 КПК, суд апеляційної інстанції повинен формулювати свої висновки та вказівки лише в такій формі, щоб це не призводило до вирішення наперед указаних в цій нормі питань, але водночас давало б достатні підстави для застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення у випадку, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість особи у вчиненні відповідного злочину буде доведено в установленому законом порядку.

Верховний суд звертає увагу, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд скасував вирок місцевого суду від 6 червня 2019 року і призначив новий розгляд в суді першої інстанції виключно з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.При цьому він взагалі не розглядав доводів прокурора та потерпілої щодо необхідності застосування закону про більш тяжке правопорушення, обмежившись формальною вказівкою, що ці обставини мають бути перевірені при новому розгляді судом першої інстанції. Разом із тим, апеляційний суд у своїй ухвалі не зазначив однією з підстав скасування вироку суду неправильне чи передчасне застосування судом першої інстанції ст. 118 КК.

Таким чином, при новому розгляді кримінального провадження як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, виходячи з вимог ч. 2 ст. 416 КПК, були позбавлені можливості застосувати щодо ОСОБА_7 норми закону про більш тяжке кримінальне правопорушення.

Усупереч цьому та в порушення вимог ст. 416 КПК суд першої інстанції при новому розгляді визнав ОСОБА_7 винуватою у вчиненні більш тяжкого правопорушення, ніж передбачене ст. 118 КК, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, і призначив їй покарання в межах санкції вказаних норм закону.

Зазначене порушення вимог ст. 416 КПК залишилося поза увагою апеляційного суду.

З огляду на зазначене, рішення судів першої та апеляційної інстанції є такими, що постановлені з порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи те, що сторона захисту повністю визнає вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ст. 118 КК, фактичні обставини якого підтверджуються сукупністю досліджених судами доказів, колегія суддів Верховного Суду, з метою покращення становища засудженої вважає за можливе змінити судові рішення та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ст. 118 КК.

З урахуванням суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу засудженої, яка раніше не судима, характеризується задовільно, думку потерпілої, висловленої в судах першої та апеляційної інстанцій, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, Суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 118 КК.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 на ст. 118 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В іншій частині судові рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3