cправа №947/7495/24
провадження №1-кп/947/768/24
У Х В А Л А

02 квітня 2024 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілої про арешт майна у кримінальному провадженні №0000083 від 13.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , її захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , її представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

01.04.2024 року, на стадії підготовчого провадження, представником потерпілої до суду подано клопотання про арешт майна обвинуваченої. В обґрунтування якого, представник потерпілої, зокрема зазначив, що потерпілою в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , якою було подано цивільний позов на стадії підготовчого провадження в суді, до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 426697,22 грн.

Вказував, що підставами арешту майна є позбавлення права цивільного відповідача на відчуження, розпорядження майном, для забезпечення цивільного позову. Завданнями арешту майна є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою накладення арешту на майно є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Вважав, що якщо нерухоме майно буде перебувати у власності (володінні) цивільного відповідача (обвинуваченої), то існує реальна загроза відчуження вказаного майна, що позбавить суд можливості справедливо, безсторонньо вирішити судову справу щодо особи, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Стверджував, що цивільний відповідач (обвинувачена) ОСОБА_3 з метою уникнення цивільної відповідальності за пред`явленим позовом може намагатися розпорядитися даним майном. Між тим, до ухвалення рішення у даному кримінальному провадженні цивільний відповідач ОСОБА_3 може будь - яким способом, одноособово, розпорядитись своїм майном, на свій розсуд, що в свою чергу може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Наголошував, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а невжиття заходів забезпечення цивільного позову у вигляді арешту майна може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі.

З урахуванням принципу співмірності вартості нерухомого майна ОСОБА_3 з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, посилаючись на ст.ст.98, 127 - 129, 170 - 174 КПК України, просив суд: накласти арешт на майно (заборона права на відчуження, розпорядження), яке належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві приватної (часткової, спільної) власності, а саме: 1) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) Домоволодіння, яке розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 3) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; 4) приміщення магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; 5) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ; 6) квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 .

В судовому засіданні, представник потерпілої ОСОБА_8 , підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити. З урахуванням вимоги співрозмірності, просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_7 та приміщення №1 за адресою: АДРЕСА_8 .

Потерпіла та її представник ОСОБА_7 , підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор, проти задоволення клопотання не заперечував, просив його задовольнити з урахуванням вимог співрозмірності.

Обвинувачена та її захисник проти задоволення клопотання заперечували. Захисник зокрема пояснив, що представниками потерпілої не доведено обґрунтований розмір цивільного позову та обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до передачі майна.

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_3 , 29.03.2024 року було пред`явлено цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої криміналльним правопорушенням на загальну суму 426697,22 грн.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

З доданих до цивільного позову документів вбачається, що сума цивільного позову у розмірі 426697,22 грн., обґрунтована розміром майнової шкоди на суму 276697,22 грн., з поданням відповідних документів, та розміром моральної шкоди на суму 150000,00 грн., яка є оціночним поняттям.

Таким чином, з метою забезпечення цивільного позову потерпілої у кримінальному провадженні, з урахуванням розміру позовних вимог, розумності та співрозмірності обмеження права власності, а також наслідками арешту майна для обвинуваченої, суд приходить до висновку, про можливість часткового задоволення поданого клопотання, оскільки відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість квартири АДРЕСА_7 станом на 02.04.2024 року становить 902726,96 грн. та на даний час у неї ніхто не проживає.

При цьому, суд враховує, що оцінка доказів щодо їх належності та допустимості при обґрунтуванні розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, буди здійснена судом лише у нарадчій кімнати під час ухвалення рішення по суті, а зволікання із застосуванням заходу забезпечення кримінального провадження, може призвести до відчуження майна обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 173, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання представника потерпілої ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000083 від 13.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити частково.

2. Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_7 (реєстраційний номер 101) із забороною розпорядження ним.

3. Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

4. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1