Єдиний унікальний номер 205/239/24
1-кс/205/838/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову дізнавача ВП №3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 18.04.2024 року про закриття кримінального провадження №000807 від 22.12.2023 року у судовому провадженні №1-кс/205/618/24 від 03.05.2024 року -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову від 18.04.2024 року про закриття кримінального провадження за №000807 від 22.12.2023 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана скарга розподілена на розгляд слідчого судді ОСОБА_4

20 червня 2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 . В обґрунтування своєї позиції, заявник зазначив, що в провадженні слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_4 перебуває його скарга на постанову дізнавача ВП № 3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 18 квітня 2024 року, про закриття кримінального провадження № 000807 від 22.12.2023 року. Під час судового засідання, ним, як заявником по скарзі, було заявлено ряд клопотань до початку розгляду скарги по суті. У задоволенні всіх клопотань, йому було відмовлено в непередбачений КПК спосіб, що викликає сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 .. Слідчий суддя ОСОБА_4 заборонив присутнім журналістам газети «Багнет Нації» перебувати в залі судових засідань вести відео фіксацію, посилаючись на ст.27 КПК України. Вважає, що слідчий суддя забороняючи відеозапис судового засідання, не маючи на то законних підстав, оскільки скаржник є журналістом, який виконує журналістське розслідування щодо виконання посадовими особами своїх обов`язків під час здійснення досудового розслідування у встановленому порядку КПК у кримінальному провадженні №000807 від 22.12.2023 року. Вказав, що заборона проведення відеозапису, яке не наносить шкоди кримінальному провадженню, не розголошує матеріали кримінальної справи, є порушенням прав заявника з боку слідчого судді. Одночасно суддя ОСОБА_4 відмовив йому у залученні захисників, які не є адвокатами, а є членами громадського об`єднання ГО ОПГ «Багнет Нації» в якості його представників, чим порушив його право на захист передбачене Конституцією України.

Вважає, що слідчий суддя Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 не має підтвердження про наявність повноважень представляти юридичну особу Ленінський районний суд м.Дніпропетровська, що також є підставою для відводу останнього від розгляду скарги на постанову від 18.04.2024 року про закриття кримінального провадження, оскільки п.2 ч.2 ст.412 КПК визначено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду.

Зазначені дії слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_4 викликають в нього сумнів щодо неупередженості судді під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим, просить задовольнити його заяву про відвід.

В судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 повністю підтримав свою заяву та пояснив, що в провадженні слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_4 перебуває його скарга на постанову дізнавача ВП № 3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 18 квітня 2024 року про закриття кримінального провадження № 000807 від 22.12.2023 року. Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, дізнавач, в порушення вимог КПК та Конституції України неодноразово порушував Закон, у зв`язку з чим він як заявник в рамках даного кримінального провадження, неодноразово звертався до слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська зі скаргами на дії дізнавача у зв`язку з намаганням отримати статус потерпілого в рамках зазначеного кримінального провадження. Суддя ОСОБА_4 , як слідчий суддя, розглядав його скарги, і приймав рішення, з якими він, як заявник не погоджувався, але у зв`язку з тим, що ухвали слідчого судді не підлягали оскарженню, він не звертався до апеляційної інстанції. В останнє, до початку розгляду скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, він звернувся до слідчого судді ОСОБА_4 з клопотанням про допуск в якості його захисників членів громадської організації «Багнет Нації», та отримав відмову слідчого судді, оскільки зазначені особи не є адвокатами. Він не погоджується з такою позицією слідчого судді ОСОБА_4 , Також ним було заявлено клопотання про проведення журналістами відео фіксації судового засідання, на що також отримав не вмотивовану відмову, яка навидь не була викладена в письмовому вигляді. На його думку, всі зазначені дії слідчого судді ОСОБА_4 , свідчать про перешкоджання журналістській діяльності, порушення прав на свободу висловлювання думки і слова, а також на порушення його прав як заявника, на надання йому юридичної допомоги, що в свою чергу порушує його Конституційні права як громадянина України. Зазначені дії слідчого судді свідчать про відверте ігнорування норм Закону, що в свою чергу викликає у нього обґрунтовані сумніви щодо безсторонності та неупередженості слідчого судді.

Також просить суд звернути увагу на ті обставини, що Ленінський районний суд міста Дніпропетровська, утворено в непередбачений Конституцією спосіб, у зв`язку з чим слідчий суддя ОСОБА_4 не має повноважень представляти Ленінський районний суд міста Дніпропетровська як юридичну особу.

Просить задовольнити його заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 .

Особа, відносно якої розглядається заява про відвід, в судове засідання не з`явився, що відповідно до ст. 81 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Вирішуючи питання за вказаною заявою про відвід, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КПК України усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює.

Згідно зі ст.ст. 2, 6 Закону України «Про судоустрій та статус судів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Статті 75, 76 КПК України передбачають чіткий перелік підстав, за яких суддя, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні. Заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді містить посилання на п.4 ч.1 ст. 75 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України суддя, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В обґрунтування своєї заяви про відвід слідчого судді, заявник ОСОБА_3 посилається на відмінну від його думки, позицію слідчого судді під час вирішення процесуальних питань під час розгляду скарги, що на думку заявника свідчить про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 .

Розглядаючи заяву про відвід судді, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Заперечення на постановлені під час судового розгляду судові рішення, які не оскаржуються, можуть бути включені до апеляційної скарги на кінцеве рішення у цій справі.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в п. 28-32 Рішення від 15.07.2010 року у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», від 10 червня 1996 року, п. 38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 43). У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії», від 7 серпня 1996 року, п. 58 )

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями Закону.

Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Вирішальне значення при цьому має можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.

Відповідності до ст. 321 КПК України, головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальний прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження. Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

З огляду на викладене, рішення головуючого з приводу дотримання вимог КПК щодо проведення відео фіксації, допуску представників, підтримання порядку в судовому засіданні, розумних строків виступів, не можуть бути розцінені як упередженість судді та не є підставою для його відводу.

Отже, суб`єктивна думка заявника ОСОБА_3 про порушення слідчим суддею Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_4 норм процесуального права не є підставою для відводу його як слідчого судді, доводи заяви не свідчать про пряму заінтересованість слідчого судді у результатах розгляду справи.

Стосовно повноважень судді ОСОБА_4 , наявність яких ставить під сумнів ОСОБА_3 , слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.1, ч.1 ст. 57 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

ОСОБА_4 , було призначено на посаду судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська відповідно до вимог частини п`ятої статті 126, частини першої статті 128 та підпункту 2 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, частини шостої статті 147, абзацу першого пункту 3 i пункту 40 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що спростовує доводи скаржника стосовно відсутності повноважень останнього для здійснення судочинства.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що не доведено обставин, що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість слідчого судді ОСОБА_4 , а посилання на обставини викладені в заяві, можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції, а не підставою для відводу, таким чином заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75-76, 80-81 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову дізнавача ВП №3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 18.04.2024 року про закриття кримінального провадження №000807 від 22.12.2023 року у судовому провадженні №1-кс/205/618/24 від 03.05.2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1