Справа № 601/570/24
Провадження №1-кп/601/105/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці кримінальне провадження №0000008 від 02.01.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди, Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, осіб похилого віку, інвалідів не має, з середньою освітою, працюючого в ПП «Агро-Експерс-Сервіс» на посаді керівника дільниці, раніше не судимого, не депутата, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, -

за участю інших учасників кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_4 ,

-обвинуваченого ОСОБА_3 ,

-захисника ОСОБА_5 ,

-потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2023 року біля 07 години 35 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «МІТСУБІСІ ПАДЖЕРО СПОРТ (MITSUBISHI PAJERO SPORT)», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 11.11.2020 ТСЦ 5642, ПП «АГРО- ЕКСПРЕС-СЕРВІС» с. Ярославичі, Млинівецького району, Рівненської області, а останній ним керував на підставі наявного в нього свідоцтва про його реєстрацію), без пасажирів, без вантажу, рухався автомобільною дорогою Н-02 сполученням «M-06-Кременець-Біла Церква-Ржичів-Канів-Софіївка», в межах вул. Радивилівська (Лаврська), м. Почаїв, Почаївської ТГ, Кременецького району, Тернопільської області, в напрямку від м. Кременець, Тернопільської області до м. Радивилів, Дубенського району, Рівненської області.

Під час руху вказаною ділянкою автодороги із швидкістю близько 31 км/год., водій ОСОБА_3 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимоги, які наведені у пунктах 1, 2 абзацу 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що встановлений на автодорозі Н-02 сполученням «M-06-Кременець-Біла Церква- Ржичів-Канів-Софіївка», в межах вул. Радивилівська (Лаврська), м. Почаїв, Почаївської ТГ, Кременецького району, Тернопільської області, водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину дороги вул. Радивилівська, м. Почаїв, по нерегульованому пішохідному переході, в напрямку з права-наліво по ходу руху автомобіля «МІТСУБІСІ ПАДЖЕРО СПОРТ (MITSUBISHI PAJERO SPORT)», р.н. НОМЕР_1 , відповідно до вимог пунктів 1.10 «пішохідний перехід», 18.1 Правил дорожнього руху, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, а продовжив рух у вказаному напрямку.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом несвоєчасного застосування гальмування позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль перед нерегульованим пішохідним переходом та в процесі руху виїхавши на пішохідний перехід, скоїв наїзд передньою правою частиною автомобіля «МІТСУБІСІ ПАДЖЕРО СПОРТ (MITSUBISHI PAJERO SPORT)», р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6 , яка в момент наїзду переходила нерегульований пішохідний перехід вул. Радивилівська, м. Почаїв з права - на ліво.

Внаслідок наїзду громадянка ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток справа (лобкової, сіднично, крижової), які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень (п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, м. Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «пішохідний перехід» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 18.1, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353- XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо- транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

Таким чином, діяння ОСОБА_3 кваліфіковане за частиною 1 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 просив закрити щодо нього справу у зв`язку із примиренням із потерпілою. Подав відповідну заяву до суду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала відповідне клопотання обвинуваченого про закриття справи у зв`язку із примиренням обвинуваченого із потерпілою, оскільки вони примирилися та обвинувачений здійснив відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Прокурор не заперечує щодо задоволення поданої заяви.

Відповідно до вимог ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог статті 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Отже, суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У ч. 3 ст. 288 КПК України вказано, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

В пункті 4 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 ККУ підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого необережного злочину, який вчинив вперше, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро покаявся, відшкодував заподіяну ним шкоду в повному обсязі, примирився з потерпілою, не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілою.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкоджали суду прийняти процесуальне рішення за заявленим обвинуваченим клопотанням, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження.

У своїй постанові у справі 342/1560/20 від 29.09.2021 Верховний Суд зазначив, що закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є закриттям із нереабілітуючої підстави. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Враховуючи вказану правову позицію ВС та приписи ст. 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ст.ст. 44, 46 КК України, керуючись ст.ст.126, 284, 285, 288, 314, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_6 , на підставі статті 46 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 02.01.2023, відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів:

- 1699 гривень 02 копійки за проведення судової автотехнічної експертизи (висновок експерта СЕ - 19/120-23/129-IT від 12.01.2023);

- 1887 гривень 80 копійок за проведення судової транспортно - трасологічної експертизи (висновок експерта СЕ - 19/120-23/130 - IT від 18.01.2023);

- 2265 гривень 36 копійок за проведення судової фототехнічної експертизи (висновок експерта СЕ - 19/120-23/767 - ВЗ від 29.03.2023);

- 2868.00 гривень за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 (висновок експерта СЕ - 19/120-23/12791 - IT від 07.12.2023).

Речовий доказ: вилучений автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO SPORT», р.н. НОМЕР_1 , 2020 року випуску коричневого кольору, - повернути володільцю ПП «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС», що за адресою: с. Ярославичі Млинівецького району Рівненської області, та скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/20/23 (провадження №1-кс/601/19/2023) від 11 січня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Головуючий: