Справа № 461/6526/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/715/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2023 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого 2-ого відділення слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 03.12.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 та ч. 3 ст.436-2 КК України, задоволено.

Постановлено накласти арешт на зазначене в клопотанні нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 52,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 19972772), яка на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_10 .

В мотивах прийнятого рішення слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також те, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинів, санкцією яких передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, покликається на те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень вказане майно, яке належить йому на праві спільної часткової приватної власності, підлягатиме конфіскації, а тому з метою конфіскації майна як виду покарання, на нього слід накласти арешт.

На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_7 , яка не була повідомлена про дату та місце розгляду справи, а копію оскаржуваної ухвали остання отримала лише 30.05.2024 року. Зазначає, що поза увагою слідчого судді залишився той факт, що власником квартири, на яку накладено арешт, є ОСОБА_7 , а не ОСОБА_10 , що підтверджується долученими копіями договору дарування частки квартири та свідоцтва про право власності на житло. Відтак, оскаржуваною ухвалою помилково накладено арешт на майно, яке не належить ОСОБА_10 на праві спільної часткової приватної власності, та порушується права ОСОБА_7 , яка є законним власником такого майна.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності ОСОБА_7 та її захисника, а тому колегія суддів, враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справи, вважає за можливе розгляд апеляційної скарги проводити у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_7 , яка не була повідомлена про дату та місце розгляду справи, копію оскаржуваної ухвали вона отримала 30.05.2024 року, а апеляційну скаргу захисник подав 31.05.2024 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Водночас, п.9 ч.1 ст.309 КПК України визначено, що ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Положеннями ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Колегією суддів встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000270 від 03.12.2022 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 та ч. 3 ст.436-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2023 року задоволено клопотання старшого слідчого 2-ого відділення слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні та постановлено накласти арешт на зазначене в клопотанні нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 52,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 19972772), яка на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_10 .

31 травня 2024 року захисник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Водночас, колегією суддів встановлено, що 30 травня 2023 року Львівською обласною прокуратурою скеровано обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000270 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2, ч. 3 ст.436-2 КК України, для розгляду по суті до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 серпня 2023 року матеріали вказаного кримінального провадження визначено передати з Галицького районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю, де вони і перебувають на даний момент.

Положеннями п.9 ч.1 ст.309 КПК України визначено, що ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи, що в даному випадку арешт на майно був накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, проведення якого закінчилось, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо арешту вказаного майна під час судового розгляду, який триває.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на вимоги ч. 1 ст. 174 КПК України, якими регламентовано, що клопотання про скасування арешту майна під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відтак, апелянт не позбавлений можливості подати клопотання про скасування арешту майна до суду першої інстанції, на розгляді якого перебувають матеріали кримінального провадження, в передбаченому КПК України порядку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, колегією суддів не встановлено, а відтак ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2023 року.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2023 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4