ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора потерпілогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 29 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову дізнавача СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області від 05 березня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 жовтня 2022 року за №0000283, і бездіяльність прокурора.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що під час досудового розслідування було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин і встановлення істини по справі, дізнавачем надано належну оцінку всім доказам, установленим обставинам, та зроблено правильний висновок про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 29 травня 2024 року й постанову дізнавача СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області від 05 березня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 жовтня 2022 року за №0000283, установити розумні строки досудового розслідування та покласти контроль за встановленими строками на Полтавську окружну прокуратуру. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя постановив судове рішення з порушенням вимог КПК України та не врахував те, що: оскаржувана постанова є незаконною та передчасною, дізнавачем не було повно й об`єктивно досліджено обставини провадження; ОСОБА_9 першим безпідставно та в порушення встановленого законом порядку застосував до ОСОБА_8 заходи фізичного впливу, погрожував йому спеціальними засобами, намагався заволодіти його мобільним телефоном, поводив себе агресивно, будучи обізнаним про наявність у потерпілого інвалідності, при цьому, на момент події не мав права виконувати обов`язки охоронника та не був власником зареєстрованої зброї чи спеціальних засобів, а тому мав прямий умисел у своїх протиправних діях, що призвели до наслідків; виходячи з обставин події саме ОСОБА_8 мав право на необхідну оборону; в ході досудового розслідування не було встановлено предмет, яким ОСОБА_9 погрожував потерпілому; в постанові про закриття кримінального провадження помилково зазначено про те, що ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_8 тілесних ушкоджень встановлюється, так як відповідно до висновку експерта №116 від 25 грудня 2023 року йому були заподіяні легкі тілесні ушкодження; допитані свідки є зацікавленими особами, їх показання є фрагментарними та неспроможними.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, думку потерпілого на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового й кримінального проваджень, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Статтею 370 КПК України унормовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження колегією суддів установлено, що слідчим суддею було допущено істотне порушення вимог КПК України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Виходячи з положень ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено право на справедливий суд.

За змістом ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких - змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, ч.6 ст.22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, згідно з ч.3 ст.363 КПК України за відсутності клопотань або після вирішення клопотань, якщо вони були подані, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів.

Як убачається з приписів глави 28 КПК України (ст.ст.318-368), судові дебати є окремою стадією судового процесу, порядок проведення яких регламентовий ст.364 КПК України.

За змістом кримінального процесуального закону судові дебати - це обов`язкова та важлива частина провадження, коли його учасники виступають із промовами, в яких оцінюють обставини, установлені під час провадження, та досліджені докази, обґрунтовуючи свої висновки з питань, що підлягають вирішенню слідчим суддею/судом при постановленні судового рішення, з метою схиляння слідчого судді/суду до прийняття позиції промовця. Виступ у судових дебатах учасників процесу є одним із способів реалізації та захисту своїх або представляємих ними (публічних чи приватних) прав і законних інтересів.

Так, формування внутрішнього переконання в суддів значною мірою відбувається під час судових дебатів, коли учасники намагаються довести слідчому судді/суду відповідність своєї позиції дослідженим у судовому розгляді доказам.

Проведення судових дебатів сприяє всебічному, повному та неупередженому дослідженню всіх обставин провадження та постановленню законного й обґрунтованого судового рішення.

Однак, як убачається з журналу судового засідання та носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в першій судовій інстанції, слідчий суддя всупереч викладеному вище не провів із дотриманням визначеного КПК України порядку стадію судових дебатів, не забезпечивши учасникам процесу, зокрема, й потерпілому ОСОБА_8 , необхідних умов для реалізації процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, тим самим порушив вимоги щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин провадження, що не узгоджується з положеннями ст.22 КПК України та ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод про забезпечення справедливого судового розгляду.

Водночас слід зазначити, що, закриваючи кримінальне провадження, дізнавач виходив з того, що ОСОБА_10 , наносячи ОСОБА_8 тілесні ушкодження перебував у стані необхідної оборони, що виключає кримінальну відповідальність.

У поданій до слідчого судді скарзі ОСОБА_8 зазначав про те, що на момент події ОСОБА_10 не мав права виконувати обов`язки охоронника, посилаючись на копію листа МВС України №177/38-2024 від 02 січня 2024 року, та безпідставно перший застосував до нього фізичну силу й спеціальні засоби.

У ст.16 Закону України «Про охоронну діяльність» визначено порядок застосування персоналом охорони заходів фізичного впливу та спеціальних засобів, відповідно до якої під час здійснення охоронної діяльності персонал охорони має право застосовувати до осіб, які посягають на об`єкт охорони, заходи фізичного впливу та спеціальні засоби в особливих випадках, якщо інші заходи не привели до припинення посягання або до виконання особою законної вимоги персоналу охорони, у разі:

1) захисту себе або іншої особи від нападу, що становить загрозу життю та здоров`ю або майну;

2) запобігання незаконній спробі насильницьким шляхом заволодіти спеціальними засобами;

3) необхідності затримати правопорушника, який незаконно проник на об`єкт, що охороняється, або який вчиняє інші протиправні дії та чинить опір;

4) знешкодження тварини, що загрожує життю та здоров`ю персоналу охорони або інших осіб.

Застосовувати заходи фізичного впливу та спеціальні засоби дозволяється тільки після попередження голосом і жестами про намір їх застосування.

Заходи фізичного впливу та спеціальні засоби можуть застосовуватися без попередження у разі:

1) раптового нападу;

2) нападу чи опору з використанням зброї або предметів, що становлять загрозу життю та здоров`ю особи, або з використанням механічних транспортних засобів.

Вид спеціального засобу, час початку та інтенсивність його застосування визначаються з урахуванням ситуації, що склалася, характеру правопорушення та особи правопорушника.

Проте слідчий суддя належно не перевірив зазначені вище доводи потерпілого в аспекті відповідності дій ОСОБА_10 . приписам Закону України «Про охоронну діяльність», аналіз яких має значення для правильного встановлення обставин і хронології подій, того, чи перебував ОСОБА_10 у стані необхідної оборони, чи ні, та без з`ясування цих обставин по суті є неможливим надання оцінки законності та обгрунтованості постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.

Допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням характеру допущених слідчим суддею істотних порушень вимог КПК України колегія суддів не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам апеляційної скарги, оскільки така оцінка можлива лише після усунення вказаних вище порушень.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати зазначене вище, перевірити доводи апелянта, провести розгляд провадження згідно з вимогами КПК України, за наслідком чого ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, належним чином умотивуваши свої висновки.

Отже, апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 29 травня 2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4