Справа № 522/9495/24
Провадження № 1-«кс»/522/3604/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 10.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, слідчим відділенням відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000203 від 10.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України.

Встановлено, що 10.04.2024 до ч/ч ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій він просить прийняти міри до невідомої особи яка 10.04.2024 о 04:00 год. ранку, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , підпалили двері квартири АДРЕСА_2 за допомогою паливно мастильних сумішей.

Вищевказана квартира належить громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій на момент скоєння злочину мешкали знайомі потерпілого ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 .

В ході проведення першочергових оперативно-розшукових заходів встановлено, що скоєння вказаного злочину можуть бути причетні особи, які проживають в місті Кривий Ріг: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 користується автомобілем марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності;

25.06.2024 на підставі ухвали слідчого суді Приморського районного суду м. Одеси було проведено обшук житла за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено:

- Мобільний телефон марки « Galaxy s21» 5G imei1: НОМЕР_2 imei 2: НОМЕР_3 з сім rfhnj. НОМЕР_4 ;

-Мобільний телефон марки « Galaxy s8+» imei1: НОМЕР_5 ;

-Кросівки сині марки "Nike",

-сумка з логотипом "Nike";

-Спортивні штани "Nike";

-Футболка біла з надписом "gong-kong".

Крім того, 25.06.2024 на підставі ухвали слідчого суді Приморського районного суду м. Одеси було проведено обшук автомобілем марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , під час якого було виявлено та вилучено:

- транспортний засіб "Nissan Qashqai" сірого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 ;

- комплект з 2 ключів, від зазначеного автомобіля;

- технічний паспорт на ТЗ "Nissan Qashqai" сірого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 він-код НОМЕР_6 серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 .

Прокурор та слідчий до суду не з`явились. Надали заяви про розгляд клопотання без їх участі. Клопотання підтримали та просили задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого та прокурора.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення . Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

З клопотання та наданих до нього матеріалів, вбачаються підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей та документів, які за обставинами кримінального провадження є речовими доказами, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Щодо вимог про необхідність накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку автомобілю марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , а саме: транспортний засіб "Nissan Qashqai" сірого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 ; комплект з 2 ключів, від зазначеного автомобіля; технічний паспорт на ТЗ "Nissan Qashqai" сірого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 він-код НОМЕР_6 серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 слідчий суддя приходить до наступного.

Так, матеріали провадження не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_10 .

Зазначений автомобіль не є речовим доказом та належить ОСОБА_10 на праві власності, останньому не повідомлено про підозру, а також, він не несе в силу закону цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином слідчим не доведено наявність жодних правових підстав для накладення арешту на вилучений автомобіль.

У зв`язку з чим, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилучено майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотанняслідчого СВ Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилученого майна, що вилучене 25.06.2024 на підставі ухвали слідчого суді Приморського районного суду м.Одеси під час обшуку житла за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено:

- Мобільний телефон марки « Galaxy s21» 5G imei1: НОМЕР_2 imei 2: НОМЕР_3 з сім rfhnj. НОМЕР_4 ;

-Мобільний телефон марки « Galaxy s8+» imei1: НОМЕР_5 ;

-Кросівки сині марки "Nike",

-сумка з логотипом "Nike";

-Спортивні штани "Nike";

-Футболка біла з надписом "gong-kong".

Заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

В іншій частині клопотання відмовити.

Транспортний засіб "Nissan Qashqai" сірого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 ; комплект з 2 ключів, від зазначеного автомобіля; технічний паспорт на ТЗ "Nissan Qashqai" сірого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 він-код НОМЕР_6 серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 повернути власнику.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційноїскарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: