Номер провадження: 11-сс/819/41/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/6282/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6282/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000427 від 24.02.2023 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.01.2024, якою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин., із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на строк до 29.02.2024.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, 20.01.2023 близько о 12:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АТ «Видавництво «Наддніпрянської правди», розташованого за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе, 5-й км., таємно для оточуючих, в умовах воєнного стану, шляхом перелізання через отвір у вхідних дверях, проник до приміщення кабінету та заволодів майном, що належить потерпілому ОСОБА_8 . Після чого, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 3825 грн.

Отже, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав на неї апеляційну скаргу зі змінами, в якій зазначає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів указує, що слідчий суддя не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом перебачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Це, на його думку, дає підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний може перераховуватися від органу досудового розслідування та суду. Раніше ОСОБА_7 оголошувався у розшук, його було затримано та доставлено до суду для обрання запобіжного заходу. Також не враховано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на свідків з метою схиляння їх до зміни наданих ними в ході розслідування показань. Крім того, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно ніде не працює, немає офіційного джерела доходів тобто наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Узагальнюючи свої доводи прокурор вважає, що вказані обставини у своїй сукупності дають підстави вважати, що рішення суду не відповідає вимогам повноти і змістовності, а висновки суду - фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.01.2024 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, позицію підозрюваного ОСОБА_7 який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

01.01.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

-протоколами огляду від 25.02. 2023, від 26.02.2023, від 10.04.2023 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;

-висновком експерта №2183 від 28.04.2023 року;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на те, що прокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового слідства, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від слідства та покинути місце свого проживання.

Слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_7 повідомлення про підозру було вручене тільки 01.01.2024 о 08 годині.

Прокурором у судовому засіданні не було надано доказів того, що ОСОБА_7 до цього часу відповідно до вимог КПК України вручалася підозра.

А тому тільки з 01.01.2024 ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного, а відповідно виконання ним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_7 відкрито разом із сім`єю проживає у АДРЕСА_2 , працює. Наявність сім`ї, роботи вказує на міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Що ж до незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків, прокурор не обґрунтував і не довів в який спосіб він може чинити тиск на свідків, та які це може мати наслідки для досудового розслідування. Свідки проживають в іншому населеному пункті, а тому є вкрай сумнівним, що підозрюваний буде розшукувати свідків. Освітній рівень підозрюваного, відсутність знань в галузі права не надає йому можливості орієнтуватися у змісті показань свідків, значимості їх показань, а відповідно і тиску з метою якось змінити ці покази, щоб вони перестали бути доказами у кримінальному провадженні.

Що ж до ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд вважав його вкрай мінімальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, наявність підозри та застосовування будь-якого іншого запобіжного заходу вже є стримуючим фактором від вчинення правопорушень і належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби.

Разом з цим, слідчий суддя врахував, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч.1, ч 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положення ч.4 ст.194 КПК України вказують, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до сталої судової практики про застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п.3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06 грудня 2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до п.«с», ч.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на свободу та особисту недоторканність) - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч.2 ст.177, ст.181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Відповідно до клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_16 та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину, а наведені рики прокурором в апеляційній скарзі відповідають застосованому до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

На переконання колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції вважає, що, незважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою.

У зв`язку із чим, щодо нього може бути застосований інший більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Інші посилання прокурора були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби щодо ОСОБА_7 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.01.2024 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби щодо ОСОБА_7 до 29.02.2024 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4