Єдиний унікальний номер справи 185/1846/24
Провадження № 1-кп/185/611/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду м.Павлограда у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження за №0000126, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, вдівця, непрацюючого, раніше не судимого, без місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

01 листопада 2023 року приблизно о 17.50 годині обвинувачений ОСОБА_3 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де в останнього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення на територію вищевказаного домоволодіння, яке на підставі приватної власності належить потерпілій ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, без відриву в часі, діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, маючи прямий умисел направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст.30 Конституції України, яке гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення житла чи до іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі потерпілої ОСОБА_5 01 листопада 2023 року приблизно о 17.50 годині обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до паркану домоволодіння, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, відчинив вхідну хвіртку та зайшов на подвір`я, тим самим проник на територію вищевказаного домоволодіння. Далі обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, прикладаючи фізичну силу рук, потягнув на себе вхідні двері, відчинив їх та зайшов до приміщення вказаного будинку, що належить потерпілій ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, суду пояснив, що 01 листопада 2023 року в вечірній час доби приблизно о 18.00 годині він проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 . Подвір`я було в запущеному стані, тому він зрозумів, що в будинку ніхто не проживає. До цього він вживав алкогольні напої, тому вирішив переночувати в цьому будинку. Він відчинив хвіртку та зайшов на подвір`я даного домоволодіння, після чого прикладаючи силу, відчинив вхідні двері та проник в середину будинку, де вклався спати. Через деякий час його в будинку затримали поліцейські. Дозволу знаходження на подвір`ї чи в будинку у потерпілої не отримував. Ніяких речей в будинку потерпілої не брав, його мета знаходження в домоволодіння це переночувати. У скоєному щиро розкаюється. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини ним не оспорюються, викладені обставини в обвинувальному акті відповідають подіям кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що 01 листопада 2023 року приблизно о 20.00 годині їй подзвонила сусідка з с.Богуслав Павлограсдького району та повідомила, що до домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке вона отримала у спадок від матері, проникла невідома особа з ліхтарем. Сусідка просила її приїхати. Оскільки вона проживає в м.Павлограді, в неї на утриманні чотири дитини, вона сама не змогла поїхати до села, тому подзвонила та викликала поліцію. Поліцейські прибули до будинку, де затримали обвинуваченого. До будинку вона прибула лише через декілька днів після проникнення, не одразу наступного дня після подій. Вона до ОСОБА_3 має лише претензії з приводу пошкодженого замка та вхідних дверей до будинку. При визначенні покарання обвинуваченому покладається на вид покарання, що визначений в кримінальному законодавстві за дане кримінальне правопорушення. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини ним не оспорюються.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії кримінальних проступків, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття.

Обставиною, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Заявлену під час промови в судових дебатах прокурором обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, - суд не визнає, оскільки ця обставина не була зазначена в формулюванні обвинувачення та в обставинах, які обтяжують покарання обвинуваченого, в обвинувальному акті. При цьому всі учасники не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження під час визначення порядку дослідження доказів.

За сукупністю обставин вчинення кримінального проступку, ступеня тяжкості, думки потерпілої, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав, наявності пом`якшуючої його покарання обставини, відсутності обтяжуючих його покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1