Справа № 305/1098/24
Номер провадження 1-кс/305/145/24
УХВАЛА

29.04.2024 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника володільця майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000161 від 08.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 24.04.2024 близько 12:00 години на ділянці дороги по вулиці Центральній, в с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом марки ЗИЛ 131 із державним номерним знаком НОМЕР_1 , будучи зупинений згідно із ЗУ «Про Національну поліцію України» працівниками поліції, на вимогу останніх, для перевірки надав товарно-транспортну накладну серії ЮІЗ 250108 від 18.04.2024, яка містить можливі ознаки підробки. Того ж дня вказане повідомлення було зареєстровано в Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області за № 2711 від 25.04.202 СД Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до ЄРДР № 0000161 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідома підробленого документа. В ході досудового розслідування встановлено, що 24.04.2024 близько 12.00 години на ділянці дороги по вулиці Центральній в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом марки ЗИЛ 131 із державним номерним знаком НОМЕР_1 прийняв до перевезення, як водій деревину породи Бук загальною кубомасою 7,000 м? відповідно до товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії НОМЕР_2 від 18.04.2024, що видане вантажовідправником філією «Великобичківське ЛМГ» ДП «Ліси України» вантажоодержувача до ОСОБА_6 , із документацією на вказану деревину із явними ознаками підроблення. 24.04.2024 в ході проведення огляду автомобіля марки «ЗИЛ» моделі «131» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », лісодеревину породи НОМЕР_3 загальною кубомасою 7,000 м? та товарно-транспортну накладну ЮІЗ № 250108 від 18.04.2024 вилучено. 25.04.2024 вилучені товарно-транспортна накладна серії ЮІЗ № 250108 від 18.04.2024, автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та завантажену до нього лісодеревину породи Бук загальною кубомасою 7,000 м? постановою дізнавача визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні, автомобіль та лісопродукцію породи ялина передано на відповідальне зберігання ПП « ОСОБА_7 », а документи зберігаються при матеріалах кримінального провадження. Вилучені предмети можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять сліди злочину та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Транспортний засіб - вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131» 3 реєстраційним номером « НОМЕР_1 », згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 від 14.10.2009 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , однак на момент вчинення кримінального правопорушення перебуває у користуванні його сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 . Накладення арешту на майно, яке вилучено під час проведення процесуальних дій, забезпечить збереження речових доказів та зможе запобігти ризикам його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, a також надасть можливість органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, у розумні строки провести необхідні слідчі дії, з метою встановлення істини у даному кримінальному провадженні та, відповідно, за наявності підстав, використати таке майно як доказ у кримінальному провадженні. З огляду на викладене просить накласти арешт у спосіб заборони користування, відчуження та розпорядження на тимчасово вилучене майно, а саме на товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії НОМЕР_2 від 18.04.2024, видану вантажовідправником філією «Великобичківське ЛМГ» ДП «Ліси України» до вантажоодержувача ОСОБА_8 та вилучену лісопродукцію кубомасою 7,000 м?, що перебували у володінні ОСОБА_4 . Накласти арешт у спосіб заборони відчуження та розпорядження на тимчасово вилучене майно, а саме на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », належний ОСОБА_4 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав з підстав, наведених у клопотанні.

Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора та пояснив, що рухаючись на автомобілі ЗІЛ вулицею Центральна у с. Верхнє Водяне 24.04.2024 його зупинили працівники поліції без жодних на те підстав й вимагали пред`явити їм документи на вантаж. Перевіривши документи працівники поліції заявили, що товарно-транспортна накладна підроблена, оскільки у ній було зазначено, що дрова метрові, а він перевозить поколоті дрова. Він їм пояснив, що ще 15 квітня йому було для перевезення було відпущено деревину, яку оплатив ОСОБА_8 , в кількості 7 метрів кубічних. Ця деревина спочатку дійсно була порізана, вона була промаркована відповідними бирками. Цю деревину він поколов та перевозив вже у виді дров. Жодним чином товарно-транспортна накладна не була підробленою, це дійсно отримана в законний спосіб деревина, а отже його безпідставно було зупинено та безпідставно вилучено цю деревину, накладну на неї та автомобіль.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки клопотання не містить жодних доказів підробки документів на деревину, а отже прокурор не довів, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому можна б було накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які відповідно до закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0000161, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, внесені уповноваженою особою до ЄРДР 25.04.2024, де зокрема зазначено, що 24.04.2024 близько 12:00 години на ділянці дороги по вулиці Центральній, в с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом марки ЗИЛ 131 із державним номерним знаком НОМЕР_1 , будучи зупинений згідно із ЗУ «Про Національну поліцію України» працівниками поліції на вимогу останніх для перевірки надав товарно-транспортну накладну серії ЮІЖ 250108 від 18.04.2024, яка містить можливі ознаки підробки.

Матеріали клопотання містять рапорти працівників поліції, в яких зазначено, що документи на лісопродукцію, яку перевозив ОСОБА_9 , не відповідають дійсності та протокол огляду слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 від 24.04.2024, згідно з яким автомобіль ЗИЛ 131 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , кузов якого завантажений лісопродукцією колотою - дровами породи "бук", вилучено.

Постановою дізнавача від 25.04.2024 вказаний автомобіль з лісодеревиною породи був загальною масою 7,000 м. куб. та товарно-транспортну накладну (ліс) серії НОМЕР_2 від 18.04.2024 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

При цьому, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Ба більше, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про яке йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється за фактом підробки документації на вилучену деревину, при цьому жодних ознак підробки не вказується, як і не зазначено причини зупинки автомобіля ЗИЛ 131, водієм якого був ОСОБА_4 .

В судовому засіданні було з`ясовано, що кількість деревини, яку перевозив ОСОБА_4 відповідає тій, що зазначена у товарно-транспортній накладній ЮІЗ № 250108 від 18.04.2024, виданій вантажовідправником філією «Великобичківське ЛМГ» ДП «Ліси України» до вантажоодержувача ОСОБА_8 , яку ОСОБА_4 у законний спосіб переробив на дрова, отже здійснення законної діяльності з перевезення деревини дров`яної не є підставою для накладення арешту на автомобіль та вказану деревину в межах кримінального провадження.

З огляду на те, що матеріали клопотання не містять будь-яких доказів, які б вказували на підробку товарно-транспортної накладної на лісопродукцію, загальною масою 7,000 м.куб., отже підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчий суддя не вбачає.

Також, до матеріалів клопотання не долучено відомостей про повідомлення власника майна - деревини, яку було вилучено, зокрема ОСОБА_8 , про існування прийнятих щодо його майна рішень в межах кримінального провадження, про розгляд клопотання про арешт майна в суді. Таким чином, вирішення клопотання по суті без повідомлення вказаної особи може призвести до порушення конституційних прав власника майна.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання прокурора про арешт майна - товарно-транспортної накладної серії ЮІЗ № 250108 від 18.04.2024, виданої вантажовідправником філією «Великобичківське ЛМГ» ДП «Ліси України» вантажоодержувачу ОСОБА_8 та вилучену лісопродукцію масою 7,000 м?, що перебували у володінні ОСОБА_4 , а також вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », належний ОСОБА_4 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000161 від 25.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1