У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001066, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2023 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Постановлено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001066, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 10 037, 68 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь держави витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Віднести витрати, пов`язані з залученням експерта в сумі 10 037,68 грн. на рахунок держави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає оскаржуване рішення, в частині стягнення витрат, пов`язаних із залученням експертів, незаконним та таким, що суперечить положенням ст. 124 КПК України.

На думку апелянта, в рамках даного провадження відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого витрат за залучення експерта, виходячи з того, що за положеннями ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів несе сторона кримінального провадження, яка залучила такого експерта. Водночас, усі експертні дослідження, надані прокурором, проводились за постановою слідчого, тобто експерт залучався органом досудового розслідування.

При цьому, апелянт посилається на рішення Верховного Суду від 25.06.2018 р., у справі № 758/2420/17, відповідно якому, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001066, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду із письмовим клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, про закриття кримінального провадження та віднесення витрат на залучення експерта на рахунок держави.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; вчинене кримінальне правопорушення не є таким що вчинене в результаті порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, сторони примирились, це є вільним волевиявленням, що виключає будь-який неправомірний вплив; завдані збитки потерпілому відшкодовано, вимог матеріального чи морального характеру немає, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження.

З приводу стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експерта, з урахуванням положень кримінального процесуального закону та рішень Верховного Суду, відповідно яким питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали. При цьому, КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на залучення експерта: в сумі 1 912,00 грн. (висновок експерта від 22.08.2023 № СЕ-19/115-23/11021-ІТ); 1 912,00 грн. (висновок експерта від 22.08.2023 № СЕ-19/115-23/11022-ІТ); 2 390,00 грн. (висновок експерта від 22.08.2023 № СЕ-19/115-23/11023-ІТ) та 3 823,68 грн. (висновок експерта від 26.09.2023 № 23-4935), загальна сума витрат становить 10 037,68 грн., має бути стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Надаючи оцінку доводам захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у безпідставному стягненні витрат, пов`язаних із залученням експерта, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Процесуальні витрати - це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження.

За приписами ст. 118 КПК, процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням, зокрема експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до початку судового розгляду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Установивши, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, сторони примирились, це є вільним волевиявленням, що виключає будь-який неправомірний вплив; завдані збитки потерпілому відшкодовано, вимог матеріального чи морального характеру немає, суд першої інстанції задовольнив подане клопотання та звільнив ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 цього Кодексу та закрив кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

У цьому аспекті неспроможними є посилання захисника на ухвалу Верховного Суду від 25.06.2018 р. (справа № 758/2420/17), якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 лютого 2018 року.

Водночас, із вказаною позицією колегії суддів не погодилася і об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21).

Зокрема у зазначеній справі (постанова від 12.09.2022 р.) об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду вказала, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності саме на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності підстав для сплати ОСОБА_5 процесуальних витрат є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження стосовно останнього на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням в рамках даного кримінального провадження експертних досліджень.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.09.2021 р. (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судового рішення, під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2023 року, - без змін.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001066, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3