Справа № 347/3021/23
Провадження № 1-кп/347/134/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2024 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000176 від 06 жовтня 2023 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працевлаштований, освіта середня, не одружений, депутатом не обирався, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимий

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2017 року (справа №721/180/17), ОСОБА_4 , зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно, починаючи з 24 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2017 року (справа №721/180/17) набрало законної сили 10 квітня 2017 року та 26 квітня 2017 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати, аліментів на користь ОСОБА_5. на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному рішенні порядку, грошові кошти на утримання дитини не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що станом на 01.10.2023 року сукупно складають 94296,50 гривень.

Тобто, ОСОБА_4 злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дитини (аліментів), вчинив дії спрямовані на невиконання рішення Путильського районного суду в Чернівецькій області, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.1 ст.164 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що аліменти визначені рішенням суду не сплачував через відсутність роботи, однак ствердив, що на даний час намагається погашати заборгованість, та сплатив близько 6000 гривень. ОСОБА_4 висловив жаль з приводу вчиненого, просив його суворо не карати. Запевнив суд, що і надалі продовжуватиме погашати заборгованість по сплаті аліментів. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердила, що обвинувачений жодним чином раніше не допомагав їй утримувати дитину, однак останнім часом дійсно перекидав грошові кошти на утримання дитини. Переказав суму 6 000 гривень. Просила його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Отже, своїми умисними діяннями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, а дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за вказаною статтею кримінального кодексу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, - враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, по місцю проживання ОСОБА_4 особливо себе не проявляв, участі в громадському житті села не брав, скарг на його поведінку не поступало. Проживає разом із сестрою та матір`ю. На військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебував, та не перебуває. Та на військову службу не призивався.

Суд також враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який вважає, що основною причиною вчинення ним проступку є факт відсутності роботи. При цьому будь-яких активних дій для усунення зазначених обставин обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв. Суд також враховує, що обвинувачений після скерування обвинувального акту до суду надавав матеріальну допомогу дітям, і частково погашав заборгованість.

Пом`якшуючими обставинами передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду, а також часткове відшкодування несплачених аліментів у розмірі 6000 грн.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 164 КК України у виді громадських робіт, саме такий вид покарання буде достатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374, ч.5 ст. 615 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме копії матеріалів виконавчого провадження АСВП НОМЕР_1- залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1