Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1162/23
Провадження №1-кп/523/674/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

04.07.2024 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000972 від 05.10.2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, працює водієм ПСП «Щедрий лан», ВПО, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судим,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 04.10.2022 року приблизно о 18:12 годині, керуючи технічно справним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки « МАN F 2000» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом марки «ППТЦ 99983» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , рухався у світлий час доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Чорноморського Козацтва в Суворовському районі м. Одеси, з боку пров. 1-го Солонцюватого в напрямку пров. Солонцюватого, де організований односторонній, трьохрядний рух, у другій від правого краю смузі свого напрямку руху, та діючи необережно, у порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001року, наближаючись до будинку АДРЕСА_2 , будучи не уважним, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість бачити автомобіль марки « Реugeot 307» з реєстраційним номером НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку відносно напрямку руху ОСОБА_7 в першій смузі від правого краю свого напрямку руху, ОСОБА_7 , виконуючи маневр перестроювання в крайню праву смугу, не надав дорогу вищевказаному транспортному засобу, що призвело до зіткнення керованого ним транспортного засобу з вказаним автомобілем «Реugeot 307», а саме правим бортом попереду спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «МАN F 2000» з лівим бортом позаду автомобіля «Реugeot 307».

Допущенні водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року призвели до того, що в крайній правій смузі руху вул.Черноморського козацтва, на стадії маневрування автопоїзду з середньої смуги в крайню праву відбувся первинний контакт правим бортом попереду тягача «МАN F 2000» р/нАЕ2729ТІ з лівим бортом позаду автомобіля «Реugeot 307» з реєстраційним номером НОМЕР_3 .

В умовах даної події, водій спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «МАN F 2000» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з напівпричепом марки «ППТЦ 99983» з реєстраційним номером НОМЕР_2 ОСОБА_7 , мав бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час перестроювання повинен дати дорогу транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, виконуючи які, він мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної події, а тому його кримінальні протиправні недбалі дії, які не відповідали вимогам зазначених пунктів Правил дорожнього руху, у даному випадку, створювали необхідні і достатні умови для настання дорожньо-транспортної події і перебували з ними у причинному зв`язку.

У результаті даної дорожньо-транспортної події, водію автомобіля «Реugeot 307» з реєстраційним номером НОМЕР_3 ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця, закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забою м`яких тканин потиличної ділянки, забою шийного відділу хребта, забою м`яких тканин обох кульшових суглобів, синця лівої гомілки, що складають єдиний морфологічний комплекс, і спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , вину не визнав, по суті справи пояснив, що ввечері 04.10.2022 року він дійсно рухався у зазначеному слідством напрямку зі швидкістю приблизно 50 км/г, під час зміни напрямку руху подивився у бокові дзеркала, впевнився, що там нікого не було, після чого увімкнув правий поворот на почав маневр. Розпочавши маневр зміни полоси руху, коло його переднє колесо зайшло на крайню праву смугу для руху, він почув звук гальмування та сигнал автомобіля, відчув поштовх та почав негайно зупинятись. В цей час він побачив легковий автомобіль, який виїхав з правої від нього полоси, переїхав усі полоси руху та зіткнувся із деревом. Після зазначеного ДТП, він зупинив автівку, поставив аварійний знак та пішов оглядати своє авто. Також він побачив, як водій легкового автомобіля самостійно вийшов з салону. Медичну допомогу потерпілому він не надавав, при цьому спочатку той ходив нормально, але потім скаржився на біль у спині. Потім потерпілого забрала швидка допомога та його госпіталізували. Також пояснив що він має став керування транспортом більш ніж 18 років, крім того з причепом близько 10 років та вважає, що потерпілий їхав більше 60 км/г, що й призвело до зазначеної ДТП. Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що одружений, виховує 3-х неповнолітніх дітей, його домівка постраждала під час бойових дій, наразі він із сім`єю є тимчасово переміщені особи, він працює водієм та є єдиним годувальником родини.

Незважаючи на не визнання ОСОБА_7 своєї провини у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, винуватість у зазначеному злочині в повному обсязі підтверджується показами самого обвинуваченого, потерпілого та матеріалами справи дослідженими у судовому засіданні:

-Свідченнями обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав факт маневрування та пояснив, що розпочавши маневр зміни полоси руху, коло його переднє колесо зайшло на крайню праву смугу для руху, він почув звук гальмування та сигнал автомобіля, відчув поштовх та почав негайно зупинятись

- свідченнями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що 04.10.2022 року приблизно о 18.00 годині їхав на своєму автомобілі «Пежо 307 СВ» у крайній правій смузі по АДРЕСА_3 , їхав у звичайному темпі в потоці автівок не змінюючи напрям руху автомобіля. Вантажний автомобіль, який рухався у середній полосі попереду нього почав маневр повороту в його колію, потім він почув удар у задню частину автомобіля, машину закружляло через всю дорогу у дерево. Після цього він вийшов з автівки, йому принесли води, викликали швидку та відвезли в обласну лікарню, де він перебував на стаціонарному лікуванні. У нього був перелом хребта та струс головного мозку. До зазначеного ДТП він був цілком здоровим та почував себе добре. Поліцейських він побачив вже у лікарні, вважає, що швидку викликали люди з магазину. Він розуміє, що обвинувачений вчинив це не навмисне та просив суворо його не карати. Матеріальна шкода йому не відшкодована, позов він буде заявляти у цивільному порядку.

- протоколом огляду місця ДТП від 04.10.2022 року, під час якого була оглянута ділянка місцевості та проїзна частина біля дому АДРЕСА_2 , а також виявлені та зазначені локалізації пошкоджень на транспортних засобах «МАN», р/н НОМЕР_1 , напівпричепу «ППТЦ» р/н НОМЕР_2 та автомобіля «Реugeot 307», р/н НОМЕР_3 , разом із схемою ДТП та фото таблицею до неї, з яких вбачається, що місце ДТП знаходиться у крайній правій полосі для руху автомобілів.

- висновком медичного огляду від 04.10.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння не перебуває.

- результатом токсикологічного дослідження №1273, відповідно до якого у ОСОБА_6 етанолу в крові не виявлено.

- постановами про визнання та залучення речових доказів від 05.10.2022 року, відповідно до яких було визнано та долучено в якості речових доказів автомобілі «МАN F 2000» р/нАЕ2729ТІ та «Реugeot 307» з реєстраційним номером НОМЕР_3

- висновком експерта №22-5185 від 06.10.2022 року, відповідно до висновків якого:

1. Кут між подовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контакту складав близько 5° який відлічується в плані проти ходу годинникової стрілки від подовжньої осі тягача МАN F2000 р/н НОМЕР_1 до подовжньої осі автомобіля Реgeot 307 р/н НОМЕР_3 .

Зразкове положення транспортних засобів у момент первинного контакту показане на масштабній схемі №1.

2 . Первинний контакт мав місце правим бортом попереду тягача МАN F2000 р/н НОМЕР_1 з лівим бортом позаду автомобіля Реgeot 307 р/н НОМЕР_3 .

3. Зіткнення сталося в крайній правій смузі руху АДРЕСА_2 , на стадії маневрування автопоїзда з середньої смугу в крайню праву, по якій рухався автомобіль Реgeot 307 р/н НОМЕР_3 .

- висновком експерта №22-5186 від 06.10.2022 року, відповідно до висновків якого:

1.Рульове керування, гальмова система та ходова частина тягача МАN F2000 р/н НОМЕР_1 до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомої йому ефективністю. При цьому в цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного напрямку руху або відмову систем.

2,3. Оскільки в ході експертного дослідження несправностей які б привели до втрати управління автомобілем при русі виявлено не було, то розгляд питання слідства як вони могли вплинути на керування сідлового тягача в цій дорожній ситуації та чи не мав водій можливість виявити їх перед виїздом, передчасно до скоєння ДТП не вирішувалися.

- висновком експерта №22-5187 від 06.10.2022 року, відповідно до висновків якого:

1.Рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля Реgeot 307 р/н НОМЕР_3 до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомої йому ефективністю. При цьому в цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного напрямку руху або відмову систем.

2,3. Оскільки в ході експертного дослідження несправностей які б привели до втрати управління автомобілем при русі виявлено не було, то розгляд питання слідства як вони могли вплинути на керування автомобіля в цій дорожній ситуації та чи не мав водій можливість виявити їх перед виїздом, передчасно до скоєння ДТП не вирішувалися.

- висновком експертів №22-5932/5933 від 21.12.2022 року, відповідно до висновків якого:

1.Наданий на дослідження оптичний носій ПУЦ-К. «МуМеdіа» дозволяє зчитувати записану на ньому інформацію. На оптичному носії ВУВ-К. «МуМеdіа» виявлено мультимедійний файл, який містить відеозапис.

2.Медіа характеристики виявленого відеозапису наведено у Розділі №2 Дослідницької частини цього Висновку;

Параметр fps відеозапису у файлі «ІР Саm- ега2_zог1_zог1_0959_1505_1960865.mp4», відповідно до отриманих експертом метаданих. становить 25 кадрів на секунду.

3.В умовах пригоди дії водія автопоїзда у складі тягача МАN F2000 р/н НОМЕР_1 з напівпричепом ППТЦ 99983 р/н НОМЕР_2 регламентувалися вимогами п.п. 2.3«б», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху які докладно викладені в дослідницькій частині.

4.Шляхом належного виконання .п. 2.3«б», 10.1, 10.З Правил дорожнього руху водій автопоїзда в умовах події гарантовано мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Реgeot 307 р/н НОМЕР_3 .

5,6. Розгляд належних дій водія автомобіля Реgeot 307 р/н НОМЕР_3 з приводу технічної можливості уникнути ДТП та причинний зв`язок між його діями та настанням події є безпредметне з причин викладених в дослідницькій частині висновку експерта.

7. Дії водія автопоїзда у складі тягача МАN F2000 р/н НОМЕР_1 з напівпричепом ППТЦ 99983 р/н НОМЕР_2 перебувають у причинному зв`язку з виникненням пригоди.

Враховуючи зазначене, суд критично ставиться до показів обвинуваченого, в частині обставин ДТП, а саме того, що під час ДТП водій автомобіля «Pegeot» значно перевищив допустиму швидкість руху його транспортного засобу, що на його думку стало причиною ДТП, оскільки зазначені покази не співвідносяться з матеріалами справи, суперечать показам потерпілого та є лише припущенням обвинуваченого. Суд вважає, що обвинувачений за допомогою зазначених свідчень намагається суттєво зменшити свою провину та уникнути покарання за скоєний злочин.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати:

- по ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, добре характеризується за місцем роботи, скрутне матеріальне становище, оскільки він є тимчасово переміщеною особою, житло якого постраждало внаслідок бойових дій, взагалі не відшкодовував збитків потерпілому, провину не визнає, каяття щодо вчиненого відсутнє.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання не виявлено.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання відсутні.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до положень ч. 6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ч. 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Верховний Суд зазначив, що суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом, думку потерпілого, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання на розсуд суду, думку захисника та обвинуваченого, які зазначили, що обвинувачений є невинуватим та просили постановити виправдувальний вирок, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому максимальне покарання передбачене санкцією ст.286 ч.1 КК України, при цьому звільнивши обвинуваченого від його відбування з випробувальним терміном.

Цивільний позов не заявлявся. Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 11326,20 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) на користь Держави в особі ОНДІСЕ 11326,20 (одинадцять тисяч триста двадцять шість гривень двадцять копійок) - вартість проведених по справі експертиз.

Речові докази, а саме автомобіль «МАN F 2000» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом марки «ППТЦ 99983» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та які були повернуті ОСОБА_7 під розписки - вважати переданими за належністю.

Автомобіль «Реugeot 307» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який зберігається на штраф майданчику №8 повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю.

Компакт-диск із відеофайлом із записом моменту ДТП - зберігати в матеріалах судового провадження.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: