Справа № 128/5099/23
Провадження №11-кп/801/396/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000015 від 12.01.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , освіта повна середня, одруженого, раніше несудимого,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч. 2 ст. 109 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік без конфіскації майна;

-за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту його затримання на приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання, а саме: з 19.11.2023 до 26.12.2023, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 (точні місце, дата та час розслідуванням не встановлені) створив особисту сторінку (обліковий запис) у російській соціальній мережі «ВКонтакте» (ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під іменем « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), на якій в розділі персональної інформації про користувача розмістив особисті дані та фото. В подальшому ОСОБА_7 , знаючи про блокування доступу до російської соціальної мережі «ВКонтакте» (ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 15.05.2017 №133, продовженого на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020, затвердженого Указом Президента України від 14.05.2020 №184, використовуючи спеціалізовану програму для обходу блокування «VPN», умисно, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, розуміючи публічний комунікативний характер соціальної мережі щодо можливості поширення у ній інформації як серед своїх друзів, так і серед невизначеного кола осіб, постійно використовував власну сторінку у соціальній мережі «ВКонтакте» (ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у тому числі з метою вчинення злочинів. Водночас, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , та маючи проросійськи налаштовану позицію, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Tecno Camon 17P» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_1 ), який має доступ до мережі Інтернет та зазначений обліковий запис ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у забороненій російській соціальній мережі «ВКонтакте» (ІНФОРМАЦІЯ_2 ) поширював антиукраїнський інформаційний контент релігійної спрямованості та пропагандистського характеру, який містить матеріали із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, а також із запереченням збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту. Поширені ОСОБА_7 публікації є публічними та загально розповсюдженими для користувачів зазначеної соціальної мережі. Крім того, слідством установлено, що ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , точні дата та час розслідуванням не встановлені, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Тесnо Camon 17P» (IMEI 1: НОМЕР_1 ) (IME 2: НОМЕР_1 ) та особистого абонентського номера оператора мобільного зв?язку НОМЕР_2 із доступом до мережі Інтернет, попередньо завантаживши мобільний додаток, зареєстрував особистий обліковий запис у месенджері «Telegram» та обрав ім?я користувача « ОСОБА_11 ». У подальшому, ОСОБА_7 у месенджері «Telegram» створив спільноту під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в яку запросив та долучив близьких та знайомих йому осіб користувачів месенджера «Telegram». Зазначену спільноту ОСОБА_7 використовував з метою поширення у ній серед учасників спільноти антиукраїнського інформаційного контенту релігійної спрямованості та пропагандистського характеру, який містить матеріали із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, а також із запереченнями збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту. Поширені ОСОБА_7 публікації є публічними та загально розповсюдженими для користувачів вищезазначеної спільноти у месенджері «Telegram».

Так, 24.08.2022 ОСОБА_7 реалізовуючи злочинний умисел, перебуваючи за місцем свого проживання, за вищевказаних обставин, у створеній ним у месенджері «Telegram» спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » поширив серед учасників зазначеної спільноти публікацію (повідомлення) із спільноти «Политправ» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), яка розпочинається реченням: «Заявление о том, что УПЦ никакого отношение не имела к Московскому Патриархату это апогей лжи, которая началась робкими ссылками на то, что в регистрационных документах Минюста УПЦ зарегистрировали без приставки МП...». Крім того, 22.09.2022 ОСОБА_7 , продовжуючи злочинний умисел, за наведених вище обставин, за допомогою функції «Поделиться публикацией на своей стене» на сторінці свого облікового запису ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що у забороненій російській соціальній мережі «ВКонтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), поширив публікацію із групи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розміщену ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка розпочинається реченням: «Сегодня Отечество наше, Русь, историческая Русь проходит через тяжелые испытания. Мы знаем, что происходит на Украине...». Відповідно до висновку експерта №5077/23-21 від 08.09.2023, у тексті наведених публікацій містяться публічні заклики в непрямій формі до насильницької зміни, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, що є загальнодоступними та розповсюдженими.

Окрім того, 24.08.2022 ОСОБА_7 , реалізовуючи злочинний умисел, перебуваючи за місцем свого проживання, за вищевказаних обставин, у створеній ним у месенджері «Telegram» спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » поширив серед учасників зазначеної спільноти публікацію (повідомлення) із спільноти «Политправ» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), яка розпочинається реченням: «Заявление о том, что УПЦ никакого отношение не имела к Московскому Патриархату это апогей лжи, которая началась робкими ссылками на то, что в регистрационных документах Минюста УПЦ зарегистрировали без приставки MII...». Також 22.09.2022 ОСОБА_7 , продовжуючи злочинний умисел, за наведених вище обставин, за допомогою функції «Поделиться публикацией на своей стене» на сторінці свого облікового запису ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що у забороненій російській соціальній мережі «ВКонтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), поширив публікацію із групи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розміщену 21.09.2022, яка розпочинається реченням: «Сегодня Отечество наше, Русь, историческая Русь проходит через тяжелые испытания. Мы знаем, что происходит на Украине...». Відповідно до висновку експерта №5077/23-21 від 08.09.2023, у тексті наведених публікацій містяться публічні заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Такі дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 109 КК України, тобто розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу, до захоплення державної влади, та за ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Обвинувачений вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі, є занадто суворим. Вказує, що суд не дав належної оцінки долученим в ході судового розгляду доказам, які підтверджують, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де проживає зі своєю сім`єю, а саме дружиною та трьома неповнолітніми дітьми, має незадовільний стан здоров`я у зв`язку з чим потрібує оперативного втручання та лікування. Також обвинувачений посилається на те, що судом не враховано визнання ним вини на досудовому розслідуванні.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 109, ч. 2ст. 436-2 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах, достовірність і достатність яких не ставиться під сумнів сторонами та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Доводи обвинуваченого про наявність підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Положеннями ст. 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд дотримався вимог кримінального закону та враховував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та дані про особу останнього, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, характеризується позитивно, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше несудимий, згідно з копією особової справи заштатного клірика Вінницької єпархії УПЦ протоієрея ОСОБА_7 , був нагороджений грамотами УПЦ МП, служив у РПЦ МП (з 2016 року), з 2021 року служив в УПЦ, з 04.05.2022 звільнений за штат з правом переходу в іншу єпархію. Судом також враховано інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_7 та можливість останнього перебувати під вартою.

Окрім того, судом взято до уваги, що вчинені ОСОБА_7 злочини, хоч і є нетяжким, але направлені проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, такі дії становлять суспільну небезпеку, вчинені в умовах воєнного стану на території України. З огляду на життєвий досвід обвинуваченого, він не міг не усвідомлювати тих подій, які відбувалися в Україні, зокрема, з 24.02.2022 початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України та українського народу в цілому.

Доводи обвинуваченого про наявність пом`якшуючої обставини щирого каяття були предметом розгляду судом першої інстанції та обґрунтовано відкинуті з наведенням відповідних мотивів, з якими повністю погоджується апеляційний суд.

Оцінивши в комплексі вказані обставини у їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які є не тяжкими, але умисними, суспільно небезпечними, вчиненими після відкритого повномасштабного російського вторгнення на територію України, в умовах воєнного стану, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апелянта щодо не врахування характеризуючих даних є надуманими. Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі посилається на обставини, які і так були враховані місцевим судом при призначені покарання.

Апеляційна скарга не містить переконливих доводів, які б свідчили про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених в ній вимог.

Покарання, визначене ОСОБА_7 в межах кримінального закону, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для зміни вироку не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2024 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4