Справа № 464/3658/23
пр.№ 1-кп/464/227/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

учасника провадження - потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадження, внесеному 28 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Богодухів Богодухівського району Харківської області, українець, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 27 травня 2023 року, близько 08:00 год, керуючи автомобілем марки «Jeep» модель «Grand Cherokee» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Чукаріна у м. Львові, при виїзді на перехрестя із вулицею Гната Хоткевича, у м. Львові всупереч ст.14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху грубо порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: Р 1 п.1.5; Р.2 п.2.3 б, д; Р.10 п.10.1; Р.12 п.12.1; Р.13 п.13.1 чинних ПДР України, які виразилися в тому, що ОСОБА_4 , під час керування технічно-справним транспортним засобом був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема перед зміною напрямку руху не дотримався безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та здійснювати безпечний рух в межах проїзної частини не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд за межі проїзної частини та наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дорожнього знаку та металевої огорожі, внаслідок чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, а саме: перелом поперекового хребця на рівні L1, неускладнений компресійно-уламковий перелом тіла L1 хребця з частковим стенозом каналу хребта, больовий синдром, які згідно з висновком експерта відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених обставин визнав повністю та надав показання, які підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Просить звільнити його від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні погодилася з обставинами вчинення кримінального правопорушення, просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з її примиренням з обвинуваченим (ст.46 КК України).

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченого та з`ясуванням даних про його особу. При цьому судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.1 ст.286 КК України порушення правил дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_4 яке підтримала потерпіла ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності згідно ст.46 КК України, суд зазначає наступне.

Як регламентовано ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду ст.46 КК України.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 жовтня 2021 року у справі № 715/2106/20 для застосування ст.46 КК України та прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим необхідною є сукупність таких умов:

1) вчинення особою кримінального правопорушення вперше;

2) вчинене діяння належить до кримінального проступку або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

3) примирення особи, яка вчинила таке з кримінальне правопорушення, з потерпілим;

4) відшкодування завдані нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Однак, суд зауважує, що згідно з обвинувальним актом обвинуваченому ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України: грубе порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Об`єктом злочину виступають суспільні відносини, перелічені у ст. 1 КК України, які охороняються законом і яким протиправним діянням завдано шкоду.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Зміст ст. 46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише такий злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, майнова або фізична шкода, а також юридичній особі, якій зазначеними злочинами завдано матеріальної шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК).

У даному ж випадку, основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека дорожнього руху, а лише додатковим обов`язковим об`єктом життя та здоров`я особи.

Ураховуючи наведене, на переконання суду неможливо звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України з підстав примиренням винного з потерпілим, оскільки хоча протиправними діями обвинуваченого і спричинена шкода потерпілій, проте ця шкода є лише проявом посягання на основний безпосередній об`єкт безпеку дорожнього руху як складову частину публічного порядку і публічної безпеки.

Примиренням винного з потерпілим може мати місце лише тоді, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам фізичної особи, а не публічним інтересам.

Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2018 року у праві № 689/695/17.

Враховуючи вищенаведене. суд приходить до висновку про відсутність безумовних підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення проти безпеки руху, який згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 керуючи джерелом підвищеної небезпеки, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створював загрозу безпеці дорожнього руху, такі дії призвели до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, а саме: перелом поперекового хребця на рівні L1, неускладнений компресійно-уламковий перелом тіла L1 хребця з частковим стенозом каналу хребта, больовий синдром, які згідно з висновком експерта відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, що підтверджується його поведінкою при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком; позицію потерпілої, яка до останнього претензій немає; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його молодий вік, є неодруженим, осіб на утриманні немає (відсутність міцних соціальних зв`язків), який не працює (відповідно відсутність доходу), захворювань не має, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками досудової доповіді, складеної провідним інспектором Сихівського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації у Львівській області» ОСОБА_7 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб середній; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, орган пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд приходить висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статті, що буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь у виді обмеження волі на строк 1 рік, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Таке покарання узгоджується із стороною обвинувачення та на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінального правопорушення та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного, який притягається до кримінальної відповідальності вперше, відсутність зі сторони потерпілої претензій майнового характеру, суд дійшов переконання про можливість звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з визначенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

У порядку ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню, у розмірі 10 276,54 грн, слід стягнути з обвинуваченого.

Накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2023 року арешт на автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee» р.н. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 суд скасовує згідно з правилами ч.4 ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та згідно зі ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Речові докази:

- автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee» р.н. НОМЕР_2 , (постанова слідчого від 29.05.2023) який на праві власності належить ОСОБА_8 повернути останньому, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2023 року.

- оптичний електронний носій, на якому міститься відеозапис із камери відеоспостереження (постанова слідчого від 23.06.2023) залишити при матеріалах кримінального провадження;

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 10 276,54 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Суддя ОСОБА_1