УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000511 від 19.04.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м.Києва звернулась прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 0000511 від 19.04.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України арешту на автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, яким встановлено, що 19.04.2024 водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною проспекту П. Григоренка у м. Києві на нерегульованому пішохідному переході скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину зліва направо відносно напрямку його руху.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки, закриту черепно-мозкову травму, закритий перелом правої гомілки та була доставлена на лікування до КНП «КМКЛ ШМД».

Під час огляду 19.04.2024 місця події вилучений автомобіль «Hyundai», який рішенням слідчого від 19.04.2024 визнаний речовим доказом.

У зв`язку з викладеним, прокурор просила накласти арешт на зазначений вище автомобіль з метою забезпечення його схоронності, як речового доказу.

Прокурор подала заяву, у якій просила здійснити розгляд клопотання за її відсутності, зазначивши, що клопотання підтримує та просила його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 , будучи повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання, до суду не прибула.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК тимчасово вилученим майном серед іншого можуть бути речі, якщо вони виготовлені, пристосовані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправних шляхом.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час огляду, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на сторону обвинувачення обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Наданими прокурором матеріалами доведено, що автомобіль, на який ініційоване накладення арешту, є засобом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказаний автомобіль є засобом вчиненнязлочину та містить на собі сліди кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000511 від 19.04.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України арешт на автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1