Справа № 161/7607/23 Провадження №11-кп/802/790/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2023 року, якою застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений строком на 60 (шістдесят) днів до 05 січня 2024 року включно,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2023 року відносно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 13.11.2023 року включно.

В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки такий закінчується 13.11.2023 року, а ризики, передбачені ст.177 КПК України на даний час залишились незмінними.

До початку судового розгляду від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про зміну щодо нього застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час. Своє клопотання обвинувачений ОСОБА_7 мотивував тим, що він має критичний стан здоров`я, потребує щоденного лікування та спостереження у лікарняному закладі, а в умовах Луцького СІЗО не можливо виконати рекомендації лікарів.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2023 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну застосованого запобіжного заходу щодо нього у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час відмовлено.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до 05.01.2024 року включно.

Своє рішення суддя мотивував тим, що враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність, на даний час ризиків, визначених ст.177 КПК України, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тому з метою запобігання можливості переховуватись від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, яких допитано, суд приходить до висновку, що слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, а відповідно клопотання прокурора задовольнити.

Разом з тим доводи обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що він має незадовільний стан здоров`я, і потребує лікування поза межами СІЗО, не зменшують встановлені судом ризики, визначені ст.177 КПК України, а тому клопотання обвинуваченого не підлягає до задоволення, оскільки суд не вбачає підстав для зміни застосованого раніше запобіжного заходу відносно нього.

При цьому, беручи до уваги вимоги п.2 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило смерть потерпілого, тому суд одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає йому запобіжний захід у вигляді застави та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу в якій вважає, що ухвала від 07.11.2023 року не відповідає вимогам ч.4 ст.370, абзацу 3 п.2 ч.1 ст.372 КПК України, і всупереч вимогам ч.4 ст.17 КПК України ґрунтується на припущеннях, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує на те, що 07.11.2023 року прокурором не було подано суду жодного підтвердження, що ОСОБА_7 може впливати на свідків, хоча усі свідки по даному кримінальному провадженні допитані. Сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела жодного ризику, який зазначила у клопотанні, посилаючись лише на вагомість підозри. З огляду на не обґрунтування будь-якими доводами таких ризиків під час судового розгляду, незрозумілим є врахування цих ризиків суддею при прийнятті рішення про тримання під вартою ОСОБА_7 .

Суд не взяв до уваги вмотивовані доводи сторони захисту щодо міцності соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, ускладнення стану здоров`я, відмінної характеристики з місця роботи, несудимості, бажання співпраці, готовності нести покарання за вчинення своїх дій та погіршення стану здоров`я й не можливості перебувати під вартою.

Вважає, що при наявності у ОСОБА_7 постійного місця проживання за місцем реєстрації, що унеможливитьспілкування з рідними - свідками по справі, міцних соціальних зв`язків, висловлених перед судом зобов`язань обвинуваченого дотримуватися належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні, існують підстави для обрання йому, більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту.

Саме лише посилання у клопотанні та ухвалі суду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також ймовірне в майбутньому покарання у вигляді позбавлення волі не свідчить про безумовне недотримання ним процесуальних обов`язків, які на його можуть бути покладені при обранні більш м`якого запобіжного заходу

Зазначає, що 25.05.2023 року ОСОБА_7 було госпіталізовано до КП «Волинська обласна клінічна лікарня» на стаціонарне лікування у нефрологічне відділення. 30.08.2023 року ОСОБА_7 повторно перебував на стаціонарному лікуванні в умовах нефрологічного відділення ВОКЛ «діагноз: Аутосомно-домінантний полікістоз нирок, дорослий тип. Хронічний вторинний пієлонефрит, фаза загострення. Еритроцитурія……». Відповідно до відповіді на адвокатський запит, ОСОБА_7 «Оскільки, згідно положення про міську медичну частину, Луцька ММЧ надає лише первинну лікувально-профілактичну допомогу засудженим та особам, узятим під варту, виконати усі рекомендації лікаря - нефролога в умовах ДУ «Луцький слідчий ізолятор» не є можливим, тому що це потребує надання вторинної спеціалізованої допомоги, яка надається в закладах МОЗ».

Просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2023 року, щодо обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 днів та ухвалити нову, за якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 будь-яких клопотань про розгляд кримінального провадження за його участі до суду не подавав. Не подано ним також і клопотань про відкладення розгляду провадження.

В судове засідання прокурора не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду.

Зважаючи на викладене, а також думки захисника обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе апеляційний розгляд провадження провести у відсутності обвинуваченого та прокурора, відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку захисника обвинуваченого, яка просила застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2023 року, якою застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений строком на 60 (шістдесят) днів до 05 січня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді