Єдиний унікальний номер 205/7253/20
1-кп/205/532/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/532/23 Справа № 205/7253/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000976 від 16 квітня 2020 року стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Магранець Нікопольського району Дніпропетровської області, українець, громадянин України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 20.10.2021 Дніпровським апеляційним судом за ст. 391, ч. 4 ст. 70, 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15 квітня 2020 року приблизно о 16 годині 30 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на житловому масиві Західний у місті Дніпрі неподалік ДУ «Дніпровська виправна колонія №89», підняв з землі серед кущів згорток овальної форми, обмотаний ліпкою стрічкою, в середині якого знаходився паперовий згорток з поліетиленовими згортками синього кольору у кількості сім штук, заповнених кристалічною речовиною білого кольору, та камінь. ОСОБА_3 зрозумів, що у згортках знаходиться наркотичний засіб - метадон, та в цей час у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_3 реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, поклав зазначений згорток до лівої задньої кишені джинсів, одягнутих на ньому, таким чином придбав та почав зберігати його при собі.

У подальшому, ОСОБА_3 попрямував далі та проходячи повз кладовище, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 1 15.04.2020 приблизно о 16 годині 50 хвилин, був зупинений співробітниками поліції та ДУ «Дніпровська виправна колонія №89», які поставили запитання, чи є у нього предмети або речовини обіг яких обмежено або заборонено, останній повідомив, що має при собі заборонені в обігу речовини, і один із співробітників подзвонив за номером 102, викликавши слідчо-оперативну ГРУПУ-

В подальшому, 15 квітня 2020 року в період часу з 17 години 30 хвилин до 17 години 50 хвилин, під час огляду місця події слідчим слідчого відділення Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який проводився на території кладовища, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 1 біля паркану ДУ «Дніпровська виправна колонія №89» ОСОБА_3 , в присутності двох понятих чоловічої статті, добровільно видав працівникам поліції з лівої задньої кишені джинсів, одягнутих на ньому згорток овальної форми, обмотаний ліпкою стрічкою, в середині якого знаходився паперовий згорток з поліетиленовими згортками синього кольору у кількості сім штук, заповнених кристалічною речовиною білого кольору, та камінь.

Речовина масою 0,1028 г, 0,1207 г, 0,1270 г, 0,0882 г, 0,1011 г, 0,0633 г у своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Маса метадону складає 0,0745 г, 0,0663 г, 0,0892 г, 0,0583 г, 0,0597 г, 0,0732 г.

Загальна маса метадону, вилученого у ОСОБА_3 , становить 0,4212 г, що відповідно до таблиці «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, перевищує невеликі розміри, тобто більше ніж 0,02 г.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, тобто у зв`язку з закінченням строків давності. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що з моменту вчинення ним кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, а тому наявні законні підстави для звільнення його від відповідальності.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого у повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Заслухавши заявлене клопотання, думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

За змістом статті 285 КПК, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі...

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі 735/1121/20 ).

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав є: (1) якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності; (2) якщо протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); (3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); (4) законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 15 квітня 2020 року.

В той же час, ОСОБА_3 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2021 за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК. Останній за часом злочин у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 29 серпня 2020 року, а тому саме з цього часу у нього

Таким чином, з 29 серпня 2020 року строки давності за ч. 1 ст. 309 КК у цьому кримінальному провадженні перервались, розпочали спливати заново і закінчились 29 серпня 2023 року.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 - 4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час розгляду кримінального провадження встановлені матеріальні та процесуальні підставі для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся внаслідок ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування та/або суду, а строк сплинув.

Отже, станом на час розгляду кримінального провадження та постановлення цієї ухвали 12 грудня 2023 року, сплинув трирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, визначений в ст. 49 КК, а тому останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Судом, відповідно до ст. 285 КПК ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений підтримав своє клопотання, наполягав на його задоволенні та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК.

При цьому, обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Тільки у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 знайшли своє повне підтвердження під час розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим воно підлягає задоволенню, а кримінальне провадження має бути закрито.

Крім цього, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000976 органом досудового розслідування було понесено процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також судову експертизу сильнодіючих і отруйних лікарських засобів.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (Постанова ОП ККС ВС від 12.09.2022 у справі №203/241/17).

Таким чином, суд вважає за необхідне також вирішити питання про віднесення процесуальних витрат, понесених у кримінальному провадженні №0000976 на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів вирішуються судом в порядку, передбаченому ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 284, 285, 370, 372 КПК, 49 КК, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000976 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №19/104-8/2028 від 27.04.2020 у розмірі 1307 гривень 60 копійок та за проведення судової експертизи сильнодіючих і отруйних лікарських засобів №19/104-8/2262 від 26.05.2020 у розмірі 1307 гривень 60 копійок віднести на рахунок держави.

Речові докази, якими визнано: паперовий згорток із поліетиленовими згортками у кількості 7 штук із кристалічною речовиною білого кольору, шість з яких містять у своєму складі наркотичний засіб метадон та один, який містить сильнодіючий лікарський засіб «дифенгідрамін» та камінь знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1