Справа № 539/3479/23
Провадження № 1-кп/539/321/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження № 0000168 від 05.07.2023 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб не має, не депутат, не інвалід, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України

встановив:

ОСОБА_4 , 01.06.2021 приблизно об 11 годині, використовуючи знайдений ключ від хвіртки, відчинив її, після чого зайшов на територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом відкриття незамкнених вхідних дверей проник до господарського приміщення (літньої кухні), звідки таємно викрав належний ОСОБА_5 зварювальний апарат «Ад3-101 Ухл4» із зарядним пристроєм до нього, вартість якого, відповідно до висновку експерта № 3246 від 18.07.2023, становить 900 грн., та з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 03.06.2021 приблизно о 12 годині, ОСОБА_4 , використовуючи знайдений ключ від хвіртки, відчинив її, після чого зайшов на територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де піднявшись по драбині, шляхом відкриття не замкнених вхідних дверей проник на горище житлового будинку, та діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_5 , електричний насос «APC PDP 750», вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-23/10596-ТВ від 12.07.2023, становить 982,10 грн. Після цього, ОСОБА_4 , разом з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 982,10 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 05.06.2021, у вечірню пору доби (більш точного часу під час судового слідства не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу власника, в кімнаті житлового будинку за вищевказаною адресою по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що власник будинку ОСОБА_6 заснув, а за ним ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу, таємно викрав належну ОСОБА_5 , електричну болгарку «BLAU CRAFT BWS 125 E», вартість якої відповідно до висновку експерта СЕ-19/117-23/10485-ТВ від 10.07.2023, становить 933,33 грн. Після цього, ОСОБА_4 , разом з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 933,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду свою вину у скоєнні кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах визнав повністю, підтвердив ті обставини, які зазначені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просить не позбавляти волі обвинуваченого, претензій до нього немає.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що події кримінальних правопорушень мали місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані правильно:

-за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло та у інше приміщення, вчиненій повторно;

-за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення..

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого відсутні.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення проти власності, дані про особу ОСОБА_4 , який у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, раніше не судимий, а також враховує досудову доповідь, де можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, думку потерпілої, яка претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить не позбавляти останнього волі.

На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості та наслідків вчинених кримінальних правопорушень, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, та за ч.3 ст.185 КК України також необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Остаточне покарання обвинуваченому повинно бути призначено за правилами ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування ним покарання, застосувавши тим самим до нього вимоги ст.ст.75, 76 КК України.

Матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства не обирався.

Цивільний позов у встановленому законом порядку не пред`явлений.

Документально підтверджені витрати на проведення експертиз по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно ч.2 ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: електричну болгарку «BLAU CRAFT BWS 125 E», електричний насос «APC PDP 750», зварювальний апарат із зарядним пристроєм «Ад3-101 Ухл4», які знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів при Лубенському РВП ГУНП в Полтавській область, по вул. Монастирській, 4, м. Лубни, Полтавської області після набрання вироку законної сили повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення судової товарознавчої експертизи від 12.07.2023 № СЕ-19/117-23/10596-ТВ в розмірі 956,00 грн та від 10.07.2023. № СЕ-19/117-23/10485-ТВ в розмірі 956,00 грн, що в загальній сумі становить 1912,00 грн.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1