Справа № 202/8682/23
Провадження № 1-кп/202/814/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця о. Шпіцберген Норвегія, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, який одружений, має на утримані неповнолітню доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, водія транспортного відділення інженерно- технічного взводу 126 інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Поряд із цим, відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 листопада 2022 року № 2/1 старшого солдата ОСОБА_6 призначено на посаду водія транспортного відділення інженерно- технічного взводу 126 інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Будучи військовослужбовцем, військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія транспортного відділення інженерно- технічного взводу 126 інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, старший солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 27 березня 2023 року близько 15 годині 30 хвилин старший солдат ОСОБА_6 прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_8 , де між ним та ОСОБА_8 виникла сварка з приводу того, що останній працює сторожем в церкві московського патріархату, в ході зазначеної сварки у ОСОБА_6 виник кримінальний протиправний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , старший солдат ОСОБА_6 приблизно о 15 год. 40 хв. 27 березня 2023 року, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи обуреним тим, що ОСОБА_8 працює сторожем в церкві московського патріархату, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень останньому, тримаючи у лівій руці «ТРІПЛІКС», підійшовши до стоячого поруч ОСОБА_8 , він ( ОСОБА_6 ) наніс останньому один удар «ТРІПЛІКСОМ» в область обличчя, від сили нанесеного удару ОСОБА_8 не утримавши рівновагу, впав на землю на лівий бік, а старший солдат ОСОБА_6 продовжуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до лежачого на землі ОСОБА_8 та умисно наніс йому взутою у взуття ногою не менше 2 ударів в область грудної клітини ліворуч, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритої черепно мозкової травми, а саме: множинних переламів кісток лицевого черепу з переходом на основу черепу, вогнища забою мозочка (відкритого багатоуламкового перелому кісток носа зі зміщенням фрагментів та наявністю забійної рани на спинці носа, результатом загоєння якої явився рубець, виявлений при повторному огляді: перелами кісток етмоідальних комірок, стінок верхньощелепних пазух, праворуч з розповсюдженням на орбіту, крилоподібний відросток, велике крило основної кістки), гемосінус (наявність крові в обох верхньощелепних пазухах, етмоідальних комірках, порожнині носу), забою у вигляді субконвексітальних лікворних вогнищ в мозочку с обох боків, набряку та міжфасціальної емфіземи м`яких тканин підщелепної, крилоньобної ямки, більше праворуч, навколо носової, скроневої та тім`яної ділянок; тупої травми грудної клітки, а саме: перелам 4,5 ребер ліворуч з наявністю субтотальною підшкірною емфіземою, сінець на грудній клітці ліворуч в проекції 4-6 ребер по середній паховій лінії, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Крім того, у ОСОБА_8 було виявлено садно в лівій виличної області яке утворилось в наслідок дії твердого тупого предмету одночасно в момент здійснення удару в область носа ( з урахуванням конструктивних особливостей встановленого травмуючого предмету («ТРІПЛІКС» до БМП) та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В результаті протиправних дій старшого солдата ОСОБА_6 , загалом спричинені тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинному зв`язку із діями старшого солдата ОСОБА_6 .

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті та пояснив, що у вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності, в заяві зазначив, що просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що потерпілий та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місця проживання, є військовослужбовцем, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання та за місцем військової служби, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 приймав активну участь у бойових діях під час російської військової агресії, вину визнав, щиро розкаявся,

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких інших обставин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, враховуючи дані про особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких інших обставин, а також приймаючи до уваги те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, який визнав вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, дав критичну оцінку своїм діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою вину, зробивши належні висновки, що свідчить про його щире каяття, суд приходить до висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що передбачена ч. 1 ст. 121 КК України навіть найнижча межа покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за конкретних, вказаних вище обставин, буде надмірною та такою, що не відповідатиме меті кримінального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 50 КК України та не сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_6 та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що достатнім та справедливим покаранням обвинуваченому ОСОБА_6 , що забезпечить його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, а саме нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Разом з тим, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який продовжує військову службу, суд вважає за можливе, керуючись ст. 58 КК України, замість позбавлення волі призначити покарання ОСОБА_6 у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк із відрахуванням із суми його грошового забезпечення 15 відсотків в дохід держави.

До такого переконання суд приходить виходячи з виключно позитивної репутації обвинуваченого як військовослужбовця, а також того, що обвинувачений має тривалий бойовий досвід та на даний час боронить державу від російської агресії.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення ОСОБА_6 від виконання вироку суду.

На підставі ч. ч. 1, 5ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , в строк покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строк попереднього ув`язнення за період з 28.03.2023 по 07.04.2023 включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Згідно п.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно п.7 «Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави, як запобіжного заходу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15, кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн. 00 коп., повернути заставодавцю.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023, на арешт на флісову куртку ЗСУ чорного кольору, штани камуфляжні ЗСУ, черевики військові оливкового кольору, які було вилучено 28.03.2023 в ході затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_6 , металевий «ТРІПЛІКС» до БМП, який було вилучено 28.03.2023 в ході огляду предмету за участю свідка ОСОБА_9 .

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_6 , основне покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі на 1 (один) рік 6 (шість) місяців службового обмеження, з відрахуванням в дохід держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_6 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строк попереднього ув`язнення за період з 28.03.2023 по 07.04.2023 включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін застава.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн. 00 коп., які внесені на спеціальний рахунок, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, Справа № 202/5795/23 (Провадження № 1-кс/202/2610/2023); платник застави ОСОБА_10 повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023, на арешт на флісову куртку ЗСУ чорного кольору, штани камуфляжні ЗСУ, черевики військові оливкового кольору, які було вилучено 28.03.2023 в ході затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_6 , металевий «ТРІПЛІКС» до БМП, який було вилучено 28.03.2023 в ході огляду предмету за участю свідка ОСОБА_9 .

Речові докази:

-флісову куртку ЗСУ чорного кольору, штани камуфляжні ЗСУ, черевики військові оливкового кольору, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області повернути обвинуваченому ОСОБА_6

-металевий «ТРІПЛІКС» до БМП, який було вилучено 28.03.2023, який передано на зберігання до камери схову речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області передати Збройним силам України.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1