Справа № 357/6073/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у судовому розгляді у кримінальному провадженні №0000108 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Володарка Київської області, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, старший майстер ремонтної роти ракетно- артилерійського озброєння ремонтно- відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимогоий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «старший солдат», перебуваючи на посаді старшого майстра ремонтної роти ракетно- артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, о 09 год 00 хв 29.11.2022 не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 14 год 15 хв 23.05.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

23.05.2023, о 14 год 15 хв, старший солдат ОСОБА_3 добровільно з`явився до Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, що за адресою: вул. Шолом-Алейхема, 21 А, м. Біла Церква Київської області.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин вчинення злочину. Зазначив, що з першого дня повномасштабної російської агресії був призваний за мобілізацією до лав Збройних Сил України. У складі військової частини НОМЕР_1 перебував у зоні бойових дій та в серпні чи вересні його було переведено для проходження подальшої служби в до м. Біла Церква. 28.11.2022 після добового чергування він з дозволу командира поїхав до своїх рідних у смт. Володарку. Оскільки він відчував моральну втому то вирішив не повертатись на службу та залишився вдома де перебував до 22.05.2023, тобто до моменту коли до нього додому приїхали працівники ДБР і повідомили, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження. Наступного дня 23.05.2023 він добровільно сам, з`явився до Білоцерківської спеціалізованої прокуратури. Жалкує про скоєне, запевнив суд, що зробив для себе належні висновки, готовий нести покарання за вчинений злочин, а також бажає продовжити службу в Збройних Силах України.

Оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисник, не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

- за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив закінчений умисний тяжкий злочини. Суд також враховує наслідки, які настали від його вчинення.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Обвинувачений одружений та має на утриманні дві малолітні дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження відповідно серії НОМЕР_2 від 27.08.2020 та НОМЕР_3 від 06.09.20230 року. Під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Під час проходження служби до адміністративної відповідальності не притягувався.

Суд критично оцінює та не бере до уваги службову характеристику на обвинуваченого без дати, з якою останній не ознайомлений та викладені у ній дані не підтверджуються відповідними документами.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого в суді, який негативно поставився до своїх вчинків, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами:

визнання обвинуваченим своєї вини.

перебування на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей, одна з яких є новонародженим немовлям.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на вказане, з урахуванням позиції учасників провадження, зважаючи на наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин і відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи обвинуваченого дають суду підстав для призначення йому в порядку ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

На переконання суду, такий розмір покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, на підставі ст. 62 КК України, суд, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який на даний час є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, вважає за можливе замінити покарання у вигляді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Цивільні позови не заявлялися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у пред`явленому обвинуваченні вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_3 покарання у виді двох років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк- строком два рок.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_8