Справа №: 398/6181/23
провадження №: 1-кс/398/289/24
УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

"15" лютого 2024 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000495,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла скарга ОСОБА_3 , на рішення дізнавача від 14.12.2023 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000495.

Зі змісту скарги вбачається, що СД Олександрійського РВП ГУНП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000495 від 14.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України, яке було розпочато за заявою ОСОБА_3 . У заяві про вчинення кримінального правопорушення від 21.09.2023 він просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що порушенням щодо нього кримінального провадження №0001597 за ч. 4 ст. 185 КК України йому завдано моральної шкоди. Кримінальне провадження №0001597 наразі перебуває в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, де він вже має статус обвинуваченого і йому за результатами розгляду зазначеного кримінального провадження загрожує покарання за злочин, за який покарання повинна нести ОСОБА_4 , яка зловживаючи довірливими відносинами із ним звернулась до нього за допомогою продати побутову техніку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не повідомивши при цьому, що власник побутової техніки не надавав згоди на їх продаж. Внаслідок порушення щодо нього кримінального провадження №0001597 за ч. 4 ст. 185 КК України йому було завдано значних душевних страждань, оскільки його може бути покарано за злочин, який він не вчиняв. Однак дізнавачем ОСОБА_5 14.12.2023 винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим, яка обґрунтована тим, що викрадене майно йому не належало, таким чином йому не було завдано майнової шкоди. Зазначену постанову вважає незаконною та просить поновити строк для звернення до суду зі скаргою, скасувати її та зобов`язати дізнавача повторно розглянути його заяву.

Скаржник у судовому засіданні підтримав скаргу, просив її задовольнити, посилався на підстави, викладені в скарзі.

Дізнавач ОСОБА_5 подала заяву про розгляд скарги без її участі.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України здійснювалась фіксація під час розгляду слідчим суддею клопотання за допомогою технічних засобів.

Вислухавши скаржника, вивчивши скаргу та надані до неї матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, у ході судового розгляду було встановлено, що 13.10.2023 органом поліції розпочато кримінальне провадження №0000495, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України, на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про задоволення скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою.

Постановою від 14.12.2023 дізнавач ОСОБА_5 відмовила ОСОБА_3 , у задоволенні заяви про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000495. Відмова мотивована тим, що ОСОБА_3 не є власником викраденого майна, а тому йому не завдано майнової шкоди.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Поняття "потерпілий" є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі.

Поняття "потерпілий" у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття "потерпілий" у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття "потерпілий". Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття "потерпілий", яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого.

Поняття "потерпілий" в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим, скаржником до скарги не надано будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що на момент звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 дійсно завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як це передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України.

Предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою.

Звернення скаржника із заявою про вчинення кримінального правопорушення про введення його в оману, що призвело до викрадення ним чужого майна, за наведених обставин, не може слугувати очевидними і достатніми підставами того, що йому завдано можливим кримінальним правопорушенням шкоди за відсутності інших доказів, зібраних під час досудового розслідування. Крім того, як зазначає сам скаржник, судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України наразі триває, а отже встановити безпідставність заведення щодо нього кримінального провадження є неможливим, що свідчить про відсутність об`єктивних підстав вважати, що йому завдано моральної шкоди.

За таких обставин, посилання скаржника на те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0000495 є необґрунтованим.

З матеріалів скарги вбачається, що дізнавач при винесені оскаржуваної постанови встановила фактичні обставини, тим самим дотрималася вимог ст. 9 КПК України, а тому винесла законну та обґрунтовану постанову, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що слідчою не було порушено вимоги КПК України, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення дізнавача про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000495.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 16.02.2024 об 12:10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1