УХВАЛА

про відмову у накладенні арешту на майно

06 вересня 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП України в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0002256 від 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (далі - це ж кримінальне провадження) про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідча СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП України в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із вищевказаним клопотанням в якому зазначила, що на досудовому розслідуванні знаходяться матеріали, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002256 від 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 01.08.2023 до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 примушує її до виконання цивільно-правових зобов`язань, а саме: повернення грошових коштів у сумі 2500 доларів США, з погрозою насильства над нею, про зобов`язання повернення яких остання, попередньо, писала розписку.

Так, 31.08.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Рівне, провулок Шпанівський, 47-в, було виявлено та вилучено наступні речі та документи, а саме: Автомобіль марки «KIA PICANTO», червоного кольору, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер VIN: НОМЕР_2 , який вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90, с. Городок, Рівненського району, Рівненської області; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «KIA PICANTO», д.н.з. НОМЕР_1 , яке поміщається до спец-пакету НПУ №PSP1232712; Закордонний паспорт України виданий на імя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер паспорта № НОМЕР_3 , який поміщається до спец-пакету НПУ №WAR1075353.

Слідча в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про проведення засідання без її участі.

З урахуванням заяви дізнавача, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно із ч.2 ст.163 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі чи документи.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши надані матеріали, слідча суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим відділом Рівненського РУП ГУНП України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002256 від 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

31.08.2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Рівне, провулок Шпанівський, 47-в, було виявлено та вилучено наступні речі та документи вказані у клопотанні.

Ухвалою Рівненського міського суду від 06 вересня 2023 року за клопотанням дізнавача СД Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0001083 від 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України було накладено арешт на майно вказане у клопотанні, а саме: автомобіль марки «KIA PICANTO», червоного кольору, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер VIN: НОМЕР_2 , який вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90, с. Городок, Рівненського району, Рівненської області; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «KIA PICANTO», д.н.з. НОМЕР_1 , яке поміщається до спец-пакету НПУ №PSP1232712; Закордонний паспорт України виданий на імя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер паспорта № НОМЕР_3 , який поміщається до спец-пакету НПУ №WAR1075353.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст.1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого закономУкраїни про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170цього Кодексу); 4)розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170цього Кодексу); 5 )розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.1ст.173КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги викладене, вимоги ч.2 ст.173 КПК України, а також що на вказане у клопотанні майно вже накладений арешт, слідча суддя не вбачає правових підстав для накладення арешту на майно, про яке йдеться у клопотанні, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.172-173, 303, 309 КПК України. слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання слідчої СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП України в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0002256 від 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України про арешт майна - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_8