Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 498/638/23

Номер провадження: 1-кп/511/171/23

11.12.2023 року коллегія Роздільнянського районного суду Одеської області в складі:

судді доповідача - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000137 від 21.02.2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Слободзейського району Республіка Молдова, громадянина України, одруженого, пенсіонера, з середньотехнічною освітою, утриманців не маючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

19.05.2023 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000137 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 30.10.2023 року по вказаному провадженню було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 27.12.2023 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3, ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, на даний час не відпали та не зменшилися.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання заявленого прокурором, оскільки, на думку захисту, фактично всі свідки допитані, докази досліджені та обвинувачений не в змозі перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому просив обрати обвинуваченому цілодобовий домашній арешт. Окрім того, захисник вважав, що підозра є необґрунтованою кваліфікація є невірною, оскільки ОСОБА_6 не мав умислу на позбавлення життя потерпілих, що є на думку захисту підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисту.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що доводи захисту є неспроможними на даному етапі розгляду справи, а клопотання прокурора є обґрунтованим та його належить задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до статей 3, 4 та 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

На підставі ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено, а стороною захисту не спростовано наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 може: переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, що відноситься до категорії особливо тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі та те, що останній 21.02.2023 після вчинення злочину зник з місця його вчинення, добровільно до правоохоронних органів не звернувся, з метою подальшого переховування та ухилення від кримінальної відповідальності та був затриманий працівниками поліції 22.02.2023 в порядку ст.208 КПК України, тому з урахуванням воєнного стану в Україні та нестабільним рівнем безпеки у області, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від суду.

Окрім того, наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, адже йому відомо місце мешкання останніх, так як вони проживають в одному населеному пункті, вказані особи не всі допитані під час судового розгляду, тому обвинувачений може незаконно здійснювати на них вплив у разі застосування іншого запобіжного заходу.

При цьому, суд наголошує, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та враховуючи невідворотність та імовірний строк покарання у разі доведеності його винуватості, а також особу обвинуваченого, який ніде не працює, перебуваючи на свободі він може переховуватися від суду, негативно впливати на свідків та потерпілих, тому є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Окрім того, судом з`ясовано що під час досудового розслідування до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням мінімального розміру застави, втім захисником останнього дане рішення було оскаржено до Одеського апеляційного суду та залишено без змін, що дає всі підстави стверджувати про законність застосування зазначеного запобіжного заходу та його небезальтернативність.

Так, суд враховує, що згідно ч.1 ст.176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не є доречним.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При розгляді можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, врахувавши особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що наразі з метою запобігання встановленим ризикам буде недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою та застава.

На думку колегій судів, доводи захисту в частині необґрунтованої підозри та невірної кваліфікації дій ОСОБА_6 на даному етапі розгляду справи є неспроможними та не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, окрім того суд вважає, що ризики, встановленні при продовженні запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати; також ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, що в сукупності дає суду підстави для висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Пункт 3 частини 5 статті 182 КПК України визначає, що розмір застави визначається у таких межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тому, на виконання положень частини третьої статті 183 КПК України, з урахуванням попередніх судових рішень з вказаного питання, суд вважає можливим визначити заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2023 року), що становить 214 720,00 гривень, та покласти на обвинуваченого у разі внесення застави обов`язки, визначені діючим процесуальним законодавством.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , -задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, ч. 2 ст. 115 КК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції на строк 60 (шістдесят) днів - по 8 лютого 2024 року включно.

Визначений ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.09.2023 року розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 214 720,00 гривень та обов`язки, покладені на обвинуваченого в разі внесення застави - залишити без змін.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині обрання запобіжного заходу після її проголошення. Копію ухвали вручити обвинуваченому. Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 11.12.2023 року.

Суддя доповідач ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3