Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2023 року, якою продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15.01.2024 року, без визначення розміру застави,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що слідчім суддею не враховано, що Другий слідчій відділ (з дислокацією у м. Житомир) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, не має статусу юридичної особи, що впливає на визначення підсудності розгляду клопотання слідчого. Вказує, що прокурором не доведено наявності ризиків, на які він посилався, та неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Звертає увагу, що при розгляді клопотання, слідчім суддею не стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність малолітніх дітей та утриманців, наявність постійного місця роботи, його репутацію, майновий стан та відсутність судимостей.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчій Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 посилаючись на те, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 27.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

20.09.2023 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 21.09.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та продовжив відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; його репутацію; майновий стан; наявність судимостей; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Отже, як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог Закону дотримався та здійснив аналіз доказів, які дають достатні підстави вважати повідомлену ОСОБА_8 підозру за ч. 3 ст.307 КК України обґрунтованою.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, стороною захисту не оспорюється.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у мсті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 27.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України (т.1 а.п.14-16).

20.09.2023 ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України та 21.09.2023 повідомлено останнього про підозру за ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2023 до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.11.2023 (т.1 а.с.294).

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.11.2023 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 21.01.2024 року (т.2 а.с.4).

Вмотивовано слідчий суддя вказав і про доведеність ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме : можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 , будучи обізнаним про коло осіб, котрим відомо або може бути відомо про обставини вчиненого кримінального правопорушення, шляхом умовлянь, чинення тиску та/або будь-яким іншим чином може впливати на вказаних осіб з метою зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, та і під час судового розгляду. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтований тим, що ОСОБА_8 обізнаний про способи та методи проведення досудового розслідування, а тому може перешкоджати збиранню доказів, таким чином затягувати строки досудового розслідування з метою унеможливлення притягнення його до кримінальної відповідальності та продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри та доведеності ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. А тому вважає доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вказаних ризиків безпідставними. Також слідчій суддя дійшов правильного висновку про неможливість визначення розміру застави відповідно до п.5 ч.4 ст183 КПК України.

Доводи апелянта про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснює неналежний орган - другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, оскільки не існує такої окремої юридичної особи, а слідчим не надано доказів на підтвердження наявності юридичного статусу вказаного відділу як окремого суб`єкта, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань» систему ДБР складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі ДБР діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.9 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань» для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворюються такі його територіальні управління: територіальне управління, розташоване у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Вінницьку, Житомирську, Рівненську, Хмельницьку, Чернівецьку області.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду висловив свою позицію щодо територіальної підсудності розгляду клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, поданих органами досудового розслідування територіального управління Державного бюро розслідувань, в ухвалі від 02.06.2021 (справа №308/6443/21, провадження №51-2747 впс21).

У вказаному рішенні зазначено, що з метою ефективного виконання покладених на ДБР завдань, з 01.03.2021 року у територіальних управліннях ДБР почали діяти слідчі підрозділи (відділи), які розташовані у всіх областях України, зокрема, П`ятий слідчий відділ (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, який знаходиться за адресою: вул. Лесі Українки, 13, м. Ужгород, 88000, тобто фактично розташований в межах територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Таким чином, слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 правильно звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира, тобто за місцезнаходженням слідчого підрозділу (відділу) територіального управління ДБР (вул. Перемоги, 54, м. Житомир, 10001).

Доводи апеляційної скарги захисника по те, що слідчим суддею при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 не взято до уваги всі обставини кримінального провадження, а також вік та стан здоров`я підозрюваного, його дружини, міцність його соціальних зв`язків, наявність родини, малолітніх дітей та утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, його репутацію, майновий стан та відсутність судимостей, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Посилання захисника на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними з урахуванням стадії кримінального провадження, оскільки на теперішній час, з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати певні слідчі дії: здійснити аналіз даних, отриманих за результатами тимчасового доступу до інформації, що перебувала володінні операторів мобільного зв`язку та даних, отриманих в результаті проведеного тимчасового доступу до інформації, що містилася у володінні AT КБ «ПРИВАТБАНК»; отримати висновки експертиз та інше.

Крім того, стороною захисту не доведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновки слідчого судді, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, яка відповідає вимогам кримінального процесуального закону, немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2023 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15 січня 2024 року без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: