Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3497/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000263 від 01.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Словечне Овруцького району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, з угодою про визнання винуватості від 22.08.2023, -

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2023 року близько 09 години ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою викрадення офіційного документу та таємного викрадення чужого майна (крадіжки), переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, скориставшись відсутністю власниці, заздалегідь знаючи місцезнаходження банківської картки AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , з жіночої сумочки, що знаходилась на одній із полиць серванту в житловій кімнаті, таємно викрав вищевказану банківську картку, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 є офіційним документом та належить потерпілій ОСОБА_6 , з метою її подальшого використання у злочинних цілях, а саме з метою заволодіння грошовими коштами.

В продовження свого злочинного наміру, під час дії по всій території України особливого правового режиму - воєнного стану, який запроваджений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 та затверджений Законом України №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у подальшому неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, продовжено з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб, ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення належних ОСОБА_6 грошових коштів, з відкритого на її ім`я рахунку в АТ КБ «Приватбанк», усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, з метою власного збагачення, отримавши можливість розпоряджатися карткою на власний розсуд, цього ж дня, а допомогою банкомату АТ КБ «Приватбанк», який розташований по вул. Тараса Шевченка, 98/11 в м. Овруч, попередньо знаючи ПІН- код доступу, за три спроби зняв та таємно викрав грошові кошти на загальну суму 2400 грн., а саме: о 09 год 21 хв та о 09 год 24 хв по 200 грн., та о 16 год 01 хв - в сумі 2000 грн., спричинивши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2400 грн..

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, та за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

22 серпня 2023 року між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду разом з обвинувальним актом. За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в угоді, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , відсутні.

Потерпіла ОСОБА_6 подала заяву, у якій не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між ОСОБА_4 і прокурором.

З урахуванням особистих даних ОСОБА_4 , обставин, що пом`якшують покарання сторони погодилися та узгодили покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі; за ч.4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердив добровільність укладення угоди і просив її затвердити. Погодився і на призначення узгодженого покарання.

Прокурор та захисник обвинуваченого вважають наявними підстави для затвердження угоди.

Потерпіла не заперечує проти затвердження угоди судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між ОСОБА_4 та прокурором.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям ч.1 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу винного, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданого збитку як обставини, що пом`якшують покарання.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, свої права, зазначені в п.1 ч.4. ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, що передбачені ст.476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 ..

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи ОСОБА_4 не обиралися.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 469, 470, 472-474, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000263 від 01.07.2023, укладену між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 ..

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі;

за ч.4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді 5 років позбавлення волі

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Речові докази: банківську карту АТ КБ «Приватбанк» - залишити власниці ОСОБА_6 ; СD-R диск з файлами з АТМ (банкоматів) АТ «Ощадбанк», виписки по карткових рахунках - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1