справа № 488/2629/23
провадження № 1-кп/488/348/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої по справі - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0000324 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», РНОКПП НОМЕР_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 на місці дислокації військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , 18.10.2022 приблизно о 09 год. 30 хв., всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9,11,16, 28, ЗО, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, з метою ухилення від обов`язків військової служби, прийнявши під розпис до виконання, доведені до нього тимчасовим виконувачем обов`язків командира 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_5 та начальником штаба - першим заступником командира батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , наказ командира військової частини НОМЕР_1 (окремого батальйону ТрО) підполковника ОСОБА_7 від 17.10.2022 року № 241 (по стройовій частині) та бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 (окремої бригади НОМЕР_4 ) полковника ОСОБА_8 від 17.10.2022 року № 1057 про вибуття у відрядження з 18.10.2022 до окремого розпорядження у військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) з метою доукомплектування та посилення підрозділів зведеної штурмової роти військової частини НОМЕР_3 , звідки з 18.10.2022 у зв`язку зі службовою необхідністю до окремого розпорядження в район виконання бойових завдань зведеної штурмової роти окремої бригади ТрО (військової частини НОМЕР_3 ), прямо виразив небажання виконувати накази прямих начальників, що супроводжувалось усною та письмовою відмовами, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказу та небажання їх виконувати, тобто відкрито відмовився виконати накази.

При цьому, накази видані у встановленому Законом порядку, відповідними особами в межах наданих їм повноважень, зміст наказів не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод сержанта ОСОБА_4 , не носили в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягали беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачуєтьсґя у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

В ході судового розгляду ОСОБА_4 свою вину за висунутим обвинуваченням визнав повністю. Пояснив, що з 02.03.2022 року займав посаду командира ІІ-го відділення І-ї роти ІІІ-го взводу військової частини НОМЕР_1 . Обов`язки військової служби, бойові завдання виконував належно. 17.10.2023 року приблизно о 17 годині молодший сержант Рудь, будучи тимчасово виконуючим обов`язки командира взводу, повідомив йому, що 18.10.2022 р. вранці він має з`явитись до штабу військової частини НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_2 , де начальник штабу має довести до його відома бойове розпорядження. Прибувши за даним повідомленням, начальником штабу ОСОБА_9 , йому було надано наказ, з яким він ознайомився та за вимогами якого мав слідувати в розпорядження військової частини НОМЕР_3 штурмової роти для доокомплектування та посилення. Виконувати цей наказ він відмовився, на що вплинуло декілька обставин, зокрема його переживання за родину, дружину та двох неповнолітніх дітей, відсутність у нього належного військового спорядження. Розуміє протиправний характер своїх дій, свою вину визнав та з`вився із зізнанням до ДБР, у скоєному щиро розкаявся. Наразі продовжує проходження військової служби, хоча у зв`язку з даним кримінальним провадженням, був виведений поза штат. Постійно звітує свого командира про своє місце перебування. Готовий продовжити нести службу, належно та сумлінно виконувати обов`язки служби, бойові завдання та накази командира.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою обвинуваченого, за клопотанням прокурора судом, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, що вірно кваліфіковано стороною обвинувачення за 4 ст. 402 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 судом прийнята до уваги наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_4 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, з`явився самостійно із зізнанням, щиро розкаявся у скоєному, бажає продовжувати службу, тобто ставлення ОСОБА_4 до вчиненого і конкретні обставини справи, а також особу ОСОБА_4 , який не судимий, на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, висновок досудової доповіді, відповідно до якої виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та він не становить небезпеки для суспільства, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 4 ст. 402 КК України для даного виду покарання, зокрема у виді двох років позбавлення волі.

З урахуванням особи ОСОБА_4 , який тривалий час проходив службу в органах поліції, в 2017 році приймав участь у бойових діях в зоні АТО, працював в ДУ Миколаївський слідчий ізолятор та не підлягав призову за мобілізацією, в той же час з початком відкритої військової агресії рф проти України добровільно виявив бажання нести службу у ЗСУ для відсічі держави агресора та з 02.03.2022 р. був зарахований до військової частини, готовий надалі виконувати обов`язки військової служби, з чого суд вважає можливим, відповідно до ст. 58 КК України замінити покарання у виді 2-х років позбавлення волі на службові обмеження для військовослужбовців з відрахуванням із сум грошового забезпечення обвинуваченого в дохід держави у розмірі 20 відсотків. На переконання суду, продовження несення особою військової служби сприяє обороноздатності держави, а накладені обмеження, є достатніми для попередження вчинення як ОСОБА_4 , так і іншими особами, аналогічних кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України призначити ОСОБА_4 замість покарання у вигляді позбавлення волі, покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із сум грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави в розмірі 20 відсотків.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1