Провадження № 1-кс/161/6303/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 01 грудня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглядаючи клопотання про поновлення строку т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 на оскарження бездіяльності уповноваженої особи Третього СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В

30.11.2023 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Третього СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В клопотанні про поновлення строку вказано, що у ВЧ НОМЕР_1 не було об`єктивної можливості на дотримання десятиденного строку на оскарження бездіяльності, оскільки про даний факт стало відомо лише 04.10.2023.

Представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 у судове засідання про вирішення питання про поновлення строку не прибув, хоча у спосіб, передбачений КПК України, був повідомлений про час та дату судового засідання. Клопотання про проведення судового засідання за його відсутності чи додаткових пояснень на обґрунтування пропущеного строку до суду не надходили.

Тому, відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України, судове засідання проводиться за його відсутності, також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Перевіривши доводи клопотання та додатки, долучені до скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин. Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч.1 ст.117 КПК України).

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді бездіяльності органу досудового розслідування має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Слідчий суддя звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Слідчим суддею встановлено, що ВЧ НОМЕР_1 28.06.2023 звернулася до ТУ ДБР, розташованого у місті Львові із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вже 29.06.2023 скаржник володів інформацією, або повинен усвідомлювати про бездіяльність уповноваженої особи Львівського ТУ ДБР.

04.10.2023 на адресу ВЧ НОМЕР_1 надійшов лист від ТУ ДБР, розташованого у місті Львові про те, що матеріали перевірки направлені в межах компетенції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вже 04.10.2023 скаржник достовірно володів інформацією, та усвідомлював про бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у місті Львові.

Разом з тим, скарга подана до суду лише 30.11.2023, тобто поза межами строку на оскарження, при цьому зміст клопотання та додані матеріали не містять жодних доводів на підтвердження обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику реалізувати своє право на звернення зі скаргою в межах визначеного процесуального строку в період ані з 29.06.2023 по 09.07.2023, ані з 04.10.2023 по 16.10.2023.

Крім того, заявник, хоча і просить поновити строк, однак не навів жодних мотивів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення зі скаргою.

Більше того, в клопотанні взагалі не обґрунтовано причини пропуску строку з 16.10.2023 по 30.11.2023, тобто майже півтора місячного строку.

За таких обставин слідчий суддя, відповідно до положень п.3 ч.2 ст.304 КПК України приходить до висновку про повернення скарги, як такої, що подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, та з огляду на відсутність підстав для його поновлення.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що представники ВЧ НОМЕР_1 можуть повторно звернутись до правоохоронного органу з аналогічною заявою, та, у разі невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у десятиденний строк звернутися до суду зі скаргою в порядку ст.214 КПК України та оскаржити бездіяльність.

На підставі вказаного, керуючись ст.ст. 303-304, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В

Відмовити т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 в поновленні строку на оскарження бездіяльності уповноваженої особи Третього СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скаргу т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 на оскарження бездіяльності уповноваженої особи Третього СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, повернути скаржнику.

Копію ухвали разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріали невідкладно надіслати т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду впродовж 5 (п`яти) діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя