Номер провадження 1-кп/754/474/23
Вирок

Іменем України

12 грудня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001525 від 07.06.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146 КК України, -

за участю сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_5 ,

за участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- захисника ОСОБА_6 ,

за участю потерпілої: - ОСОБА_7 ,

перекладачів: - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 06.06.2021 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , біля другого під`їзду, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла потерпілої ОСОБА_7 , а саме: квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на дев`ятому поверсі вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, шляхом розбиття вікна балконного приміщення, незаконно проник до вищевказаної квартири ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_4 06.06.2021 року приблизно о 21 годині 20 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , діючи протиправно, всупереч волі ОСОБА_7 , з метою незаконного позбавлення волі останньої, ігноруючи її волю до спротиву, шляхом унеможливлення здійснення рухів останньої, застосувавши предмет, схожий на ніж, який приставив до шиї потерпілої, тобто способом небезпечним для життя та здоров`я, що супроводжувалось погрозливими висловлюваннями в її бік, незаконно позбавив потерпілу можливості вільно покинути зазначене місце перебування, обмеживши тим самим свободу її пересування.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 незаконно позбавив волі ОСОБА_7 , фактично утримуючи її у місці, де остання не бажала знаходитись, та внаслідок незаконних дій ОСОБА_4 потерпіла вимушена була перебувати до 00 годин 50 хвилин 07.06.2021 року, до моменту його виявлення та надання допомоги працівниками поліції.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: у незаконному проникненні до житла, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: у незаконному позбавленні волі, що вчинювалось способом, небезпечним для життя чи здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України визнав повністю, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України не визнав в повномуу обсязі, та показав суду, що протягом 8 років проживав з ОСОБА_7 у цивільному шлюбі, розійшлися напередодні 2021 року, бо остання зловживала алкоголем. Періодично вони зідзвонювались. Сусідам ОСОБА_7 розповідала, що живе з депутатом. За тиждень до подій, що відбулись, ОСОБА_7 , п`яна, подзвонила і сказала, що їй погано. Подруга ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_10 скинула йому гроші на дорогу і він поїхав. ОСОБА_7 чекала його на вулиці і запросила до себе. Запропонувала залишитись, заснула, він вийшов на вулицю. Уранці ОСОБА_7 зателефонувала і попросила повернутись. Він повернувся, після чого вони стали тиждень жити разом, а у суботу та неділю вона їздила до депутата, він їй також дзвонив. В суботу вранці ОСОБА_7 поїхала до депутата, він поїхав на роботу, пообіцяла йому вислати гроші, в неділю скинула 200 грн. Зателефонував, але остання не брала трубку, злякався, що стало погано, поїхав до неї. В квартирі горіло світло, вліз у вікно. До того всі сусіди бачили, що він тиждень курив на балконі. Виставив віконне скло, ОСОБА_7 у цей час лежала на ліжку з телефоном, побачила - почала кричати. Він поросив у неї бутерброд, на що та відповіла, що він сам знає де холодильник. Можливо вона боялась, щоб не дізнався, що він у неї залицяльник. ОСОБА_7 зателефонувала подрузі, на що він сказав, що тепер її не випустить. Приїхала поліція, ОСОБА_7 його попросила відчинити двері, бо їх виб`ють. Після цього він покурив і хвилин через 5 (п`ять) відчинив двері. Поліцейські посміялись побачивши його, забрали телефон. Через пару днів зателефонували сусіди, спитали чи бачив він, що ОСОБА_7 пише в інтернеті на нього гидоту. Також, ОСОБА_4 показав, що вказані події відбулись в неділю 06.06.2021 року, того дня вони зідзвонювались з ОСОБА_7 , але про зустріч не домовлялись. В той день приблизно о 18-00 годині випивав горілку, біля 250 грам. Увечері, приблизно о 19-00 годині зателефонував ОСОБА_7 , але вона не відповіла. На 9-му поверсі через вікно в під`їзді переліз на балкон, відставивши скло в сторону, так як воно було просто приставлене. Двері йому ніхто не відкрив. Заліз десь приблизно о 21-00 годині. ОСОБА_7 вискочила у коридор, він потягнув її за руку від дверної ручки, щоб вона не вийшла в загальний коридор. Вони разом впали. Свідок ОСОБА_10 також через двері просила відчинити, вона і викликала поліцію. Вона живе в сусідньому будинку, ОСОБА_7 їй подзвонила. У ОСОБА_7 сталась істерика. В той час, коли він робив собі бутерброд, остання набрала подругу ОСОБА_10 . Поліція приїхала хвилин через 5 (п`ять) після того, як він потрапив до квартири, а спецпризначенці хвилин через 15 (п`ятнадцять). Як стверджує ОСОБА_4 , він поліз у вікно, так як думав, що ОСОБА_7 погано, раніше він вже викликав швидку, у останньої западав язик, лікарі сказали, що був інсульт на ґрунті алкоголю. Вину у скоєному визнав частково, а саме за ч. 1 ст. 162 КК України щодо незаконного проникнення до житла ОСОБА_7 . Разом з тим категорично заперечив вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України, та показав суду, що ніж дійсно тримав, робив собі бутерброд, можливо ОСОБА_7 неправильно це сприйняла. Сусіди на площадці його не бачили. Поліція стукала в перші двері в загальному коридорі, він стояв у кімнаті. В цей час ОСОБА_7 попросилась до вбиральні, але сама вийшла в загальний коридор. Він вискочив за нею, хотів відтягнути момент, схопив її за руку, вони обидва впали. Після піднялись з підлоги, ОСОБА_7 сама зайшла до квартири, сіли на диван, закурили. Потім він відчинив двері. В квартиру двері були відчинені, просто прикриті, її ніхто не зачиняв. В запалі він міг щось сказати ОСОБА_7 , але ніж у горла не тримав. Розкаюється в тому, що проник до чужого житла.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 146 КК України, його винуватість у вчиненні даного злочину, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, повністю підтверджуєтьсясукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду даного кримінального провадження, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_7 , яка показала суду, що знає ОСОБА_4 з 1992 року, проте разом вони не жили, бувало, що разом зустічали свята. 06.06.2021 року їй телефонував ОСОБА_4 та просив перекинути його грошей, вона скинула. Приїхала додому, увечері почула дзвін скла, шум на балконі. В квартиру проник ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зі словами «Ах ти вдома!» ОСОБА_4 схопив ніж. Не випускав її з квартири, замкнув двері з внутрішньої сторони, заховавши ключі. Потім вийшов в коридор, де у нього була прихована пляшка горілки. Вона намагалась вибігти, але ОСОБА_4 схопив її за волосся та поволочив до квартири. Дістав сокирку для кухні і поклав перед нею. Поки ОСОБА_4 шукав чарку, вона подзвонила подрузі і крикнула, щоб та викликала поліцію. Весь цей час ОСОБА_4 погрожував їй ножем, пообіцяв вбити її і потім стрибнути з 9-го поверху. Приїхала поліція, поліцейські намагались з ним говорити. ОСОБА_4 розбив свій телефон. Так тривало до опівночі. Прийшли сусіди, відчинили загальні двері у тамбур. Потім ОСОБА_4 відкрив двері добровільно, коли допив горілку. Подруга, яка викликала поліцію це ОСОБА_10 , яка проживає поруч по АДРЕСА_4 . Крім того, потерпіла показала, що того дня в стані сп`яніння не була. До того у них з ОСОБА_4 були дружні відносини, зустрічали свята. Коли вона зламала ногу в липні-серпні 2019 року вона залишала ключі подрузі і та давала їх ОСОБА_4 , але той їх завжди повертав. Того дня ОСОБА_4 просив 200 грн., які вона йому скинула. ОСОБА_4 заліз через вікно під`їзду, там залишились сліди взуття. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка показала суду, що є подругою ОСОБА_7 , проживає в будинку поруч. ОСОБА_4 також знає, як товариша сестри. У червні 2021 року приблизно о 22-00 годині, їй зателефонувала ОСОБА_7 , крикнула, що ОСОБА_4 хоче її зарізати і кинула слухавку. Вона побігла до квартири ОСОБА_7 , по дорогі викликала поліцію. Коли прибігла, поліції ще не було, 1-ші двері були замкнені. Набрала ОСОБА_7 , та сказала, що ОСОБА_4 хоче її зарізати, подзвонила ОСОБА_4 , той сказав, що нарешті йому вдалось попасти в квартиру через балкон. Поліцейські потрапили до загального коридору приблизно опівночі. Свідок зазначила, що просила ОСОБА_4 відпустити ОСОБА_7 , але той відмовився та сказав, що її заріже, потім сказав, що вже зарізав і вона лежить в крові. Це було приблизно о 22-30 годин. Після того як поліцейські потрапили до квартири, її знову покликали поліцейські, вона була присутня коли вилучати ножі та інші речі. ОСОБА_4 був п`яний і там ще добавляв. Навіщо він це зробив, мабуть хотів відносин. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 разом не проживали, товаришували. ОСОБА_4 називав її своєю дружиною. ОСОБА_7 від алкоголізму не лікувалась, вона гіпертонік. Коли вона розмовляла з ОСОБА_7 по телефону, та їй казала, що ОСОБА_4 сидить біля неї поруч, приставив ніж і хоче її зарізати;

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.06.2021 року, згідно якого ОСОБА_7 заявила, що 06.06.2021 року о 21 годині 15 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік ОСОБА_4 , незаконно проник до квартири та під погрозою вбивства незаконно позбавив її волі;

-даними протоколу огляду місця події від 07.06.2021 року разом з ілюстративною таблицею до даного протоколу та відеозапису, який є невід`ємною частиною до протоколу огляду місця події, згідно яких під час огляду приміщення квартири АДРЕСА_2 , на вході на балкон виявлено розбите скло на вікні, яке виявлено на підлозі, а також на підлозі виявлено розкидані речі та одяг. Під час проведення огляду вказаного житлового приміщення було виявлено та вилучено два предмети схожих на ніж із рукояткою чорного кольору та із написом «Скарлет», які поміщено до паперового конверту та скріплено печаткою «для пакетів» Деснянського УПГУНП у м. Києві. Постановою старшого слідчого СВ Деснянського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_15 від 07.06.2021 року вилучені два предмети схожих на ніж із рукояткою чорного кольору та із написом «Скарлет» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001525 та передані за зберігання до камери схову Деснянського УП. В подальшому ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року накладено арешт на вищевказані речові докази з метою їх збереження;

-даними роздруківок спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 6820», за результатами якого вміст алкоголю у повітрі, яке видихав ОСОБА_4 07.06.2021 року о 02:03, становив 2,02 ‰;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.06.2021 року, згідно якого 07.06.2021 року приблизно о 00 годині 15 хвилин було затримано гр. ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України. Підставою затримання є те, що дану особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. Під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, в ході особистого обшуку у затриманого вилучено: мобільний телефон марки «Samsung», моделі SGH1400, ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою подібного оператора «Київстар» НОМЕР_2 . Постановою старшого слідчого СВ Деснянського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_15 вилучений вищевказаний мобільний телефон з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001525 та в подальшому ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року накладено арешт на вищевказані речові докази з метою їх збереження;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.2021 року та DVD-R диску, який є невід`ємною частиною даного протоколу, за участю потерплої ОСОБА_7 , згідно яких потерпіла під час проведення даного слідчого експерименту повідомила, що 06.06.2021 року вона перебувала за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , та приблизно о 21 годині 00 хвилин лягла спати у кухонній кімнаті. Далі приблизно через 30 хвилин прокинулась від шуму, а саме шуму розбиття скла. Потім вона побачила, що у кухонну кімнату поник ОСОБА_4 , з яким вона перебувала у дружніх відносинах. Далі ОСОБА_4 схопив предмет, схожий на ніж та почав погрожувати. Потерпілій ОСОБА_7 вдалось вибігти з квартири, але ОСОБА_4 її наздогнав та наніс декілька ударів, після чого затягнув потерпілу до квартири. Також, потерпіла зазначила, що ОСОБА_4 проник у її квартиру через балкон. Далі потерпіла ОСОБА_7 продемонструвала на якій відстані перебував ОСОБА_4 по відношенню до неї у момент, коли потрапив до приміщення кухонної кімнати; де саме ОСОБА_4 взяв ніж та на статистичному (муляжі) ножі показала розмір та зазначила, що рукоятка чорного кольору та на німу був напис «Скарлет». Далі потерпіла продемонструвала, що вона в той момент намагаючись вибігти, вийшла з квартири та зазначила, що вхідні двері були зачинені та вона відчинила верхній замок, але забула забрати ключі, після чого вибігла до загального коридору та продемонструвала, що вона встигла відчинити двері загального коридору, але в цей момент ОСОБА_4 наніс декілька ударів по голові та схопивши за шию потягнув до квартири. Далі потерпіла демонструє, що ОСОБА_4 затягнув її до квартири та посадив на диван. Потерпіла зазначила, що ОСОБА_4 тримав ніж біля її шиї та продемонструвала як саме це відбувалось та як ОСОБА_4 тримав ніж, а також продемонструвала, яка відстань була між ними. Також, потерпіла зазначила, що ОСОБА_4 казав, що зараз заріже її і сам вистрибне з балкона. Далі потерпіла зазначила, що їй вдалось зателефонувати подрузі та покликати на допомогу;

-даними висновку експерта № 042/1-333-2021 від 08.06.2021 року, згідно якого при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені такі тілесні ушкодження: точкові блідо-червоного кольору крововиливи (розташовані на ділянці 2х2,5 (см) поодинокі, у кількості 8-ми, діаметром не більше ніж 0,1 (мм))) у лівій скронево-лобній ділянці; 2 синця (блідо-фіолетового забарвлення, з ледь помітними ділянками червоного кольору, розмірами (6,5х4,5 (см) та 7,5х5,0 (см)) на передній поверхні середньої третини правого плеча, на переднє-внутрішній поверхні середньої третини лівого стегна. Характер, морфологія (локалізація), виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Морфологія виявлених тілесних ушкоджень дає підстави стверджувати, що наявні тілесні ушкодження могли утворились за 1-2 доби від моменту проведення судово-медичного огляду, в тому числі у строк, вказаний в описовій частині постанови слідчого, тобто, 06.06.2021 року. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень не є небезпечним для життя та не могло утворитись за рахунок падіння на площину. За ступенем тяжкості, кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

-даним висновку експерта № 091-163-2021 від 12.07.2021 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні на рукоятці ножа № 1 (об.2) та на рукоятці ножа № ІІ (об.4) виявлений піт. При серологічному дослідженні поту (об.2,4) виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості походження поту від ОСОБА_4 ;

-даними протоколу перегляду відеозапису від 16.07.2021 року та даними відеозаписів, які містяться на DVD-R диску, який є невід`ємним додатком до даного протоколу, згідно якого проведено перегляд відеозаписів з портативних відео реєстраторів працівників управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, які здійснювали виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 . На відтворених картинках наглядно видно особу жіночої статі похилого віку, яка повідомила поліцейським, що її подруга у телефонній розмові їй прокричала фразу «Він лізе до мене через балкон та хоче мене зарізати, біжи та рятуй». Після почутого вищезазначена особа одразу викликала працівників поліції. Під час телефонної розмови з подругою звук бійки не чула. Постановою старшого слідчого СВ Деснянського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_15 вищевказаний DVD-R диск із відеозаписами портативних відео-реєстраторів працівників поліції визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001525.

Під час розгляду справи сторона обвинувачення відмовилась від допиту заявлених свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , у зв`язку з тим, що вказані свідки є працівниками управління патрульної поліції у м. Києві та постійно перебувають на чергуваннях, додаткових доказів щодо фактичних обставин події кримінальних правопорушень, які мали місце з 06 та 07 червня 2021 року покази вказаних свідків на думку сторони обвинувачення не містять. При цьому, стороною захисту клопотань про виклик та допит зазначених свідків у судовому засіданні не заявлялось.

Оскільки зібрані у справі докази, що були досліджені під час судового розгляду, суд вважає послідовими та такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, суд і покладає їх в основу обвинувального вироку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дослідивши всі обставини кримінального провадження, які знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та які у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146 КК України.

Порушень норм Кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження судом не встановлено.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, а також за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавленні волі, вчинене способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та визнає його винуватим у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

При цьому, суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_4 надані в судовому засіданні в частині того, що він не позбавляв волі потерпілу ОСОБА_7 та не приставляв до її шиї ножа, та розцінює такі показання як спробу ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, є особою пенсійного віку, наявність обставини, яка пом`якшує покарання за ч. 1 ст. 162 КК України, та обставину, що обтяжує покарання, думку потерпілої щодо міри покарання, а саме, на розсуд суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливі без ізоляції від суспільства, тому обирає йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд враховує, що заборони застосування ст. 75 КК України за умови невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у скоєнні незаконного позбавлення волі потерпілої ОСОБА_7 , вчинене способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, КК України не містить. Аналогічна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.10.2019 (справа 205/7091-16-к - https://reyestr.court.gov.ua/Review/85033304).

Крім того, 09.08.2021 року під час розгляду справи в суді, потерпілою ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальну шкоду, яка полягає у вартості ремонту розбитого обвинуваченим вікна за місцем її мешкання в розмірі 15 000,00 грн. Окрім цього, цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 85 000,00 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення, зазначив, що віконне скло за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_7 не розбивав, а відставив, так як воно було лише приставлене до рами, інших протиправних дій окрім як проникнення до житла потерпілої не вчиняв.

Заслухавши пояснення цивільного позивача ОСОБА_7 , цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 , вислухавши думку прокурора, судом встановлено таке.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Згідно п. 16 вказаної Постанови, при визначенні суми, що підлягає стягненню з засудженого або з цивільного відповідача, мають бути зараховані суми, добровільно передані цивільному позивачеві до постановлення вироку, а також вартість поверненого йому майна.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого витрат в розмірі 15 000,00 грн. на ремонт пошкодженого вікна у квартирі АДРЕСА_2 , оскільки понесення таких витрат цивільним позивачем документально не підтверджено.

Крім того, суд не вбачає підстав і для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_7 понесених останньою витрат по сплаті судового збору, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Враховуючи викладене, сплата судового збору при пред`явленні цивільного позову у кримінальному провадженні в розмірі 2 270,00 грн. була здійснена цивільний позивачем ОСОБА_7 безпідставно.

Що стосується позовних вимог цивільного позивача в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 85 000,00 грн., то судом встановлено таке.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди

повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших

негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до пп. 3 п. 10 вказаної Постанови, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення, у порушенні звичного способу життя потерпілої та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також глибину її страждань. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146 КК України потерпілій ОСОБА_7 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 85 000,00 грн.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн.;

-за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 85 000,00 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року на два предмети схожих на ніж із рукояткою чорного кольору та із написом «Скарлет», а також мобільний телефон марки «Samsung», моделі SGH1400, ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою подібного оператора «Київстар» НОМЕР_2 .

Речові докази: два предмети схожих на ніж із рукояткою чорного кольору та із написом «Скарлет», після набрання вироком законної сили, - знищити.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung», моделі SGH1400, ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою подібного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , після набрання вирком законної сили, - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Речовий доказ: DVD-R диск із відеозаписами портативних відео-реєстраторів працівників поліції, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1