Ухвала

Іменем України

03 січня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 . розглянувши матеріали кримінального провадження № 0005175 від 31 грудня 2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України про арешт майна -

встановив:

03 січня 2024 року до слідчого судді ОСОБА_1 Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську перебувають матеріали кримінального провадження № 0005175 від 31.12.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за повідомленням ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, про те що по провулку Батюка, буд. №3 м.Слов`янська, військовий кинув 2 гранати біля під`їзду і втік.

31.12.2023 року слідчим було здійснено виїзд на місце події, в ході якого було проведено огляд місця події, а саме під`їзд житлового будинку АДРЕСА_1 та прилеглу територію до нього. В ході огляду під`їзду було виявлено та вилучено металеві фрагменти ймовірно від гранати та запалу УЗРГМ, а також спусковий важіль УЗРГМ з умовними позначеннями «168» «71 УЗРГМ 583». Під час огляду на прилеглій території будинку на землі було виявлено мобільний телефон «XIAOMI» синього кольору, в чохлі чорного кольору. Також в чохлі мобільного телефону перебувало свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , на автомобіль «AUDI A6», дн.з. НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 .

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 надала показання про те, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Так, 30.12.2023 року до неї приходив раніше їй знайомий ОСОБА_6 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 НГУ, який був у стані алкогольного сп`яніння та вимагав відкрити двері до її квартири, однак вона відмовилася. Після чого, через нетривалий час стався вибух у під`їзді. Вважає, що саме ОСОБА_6 підірвав гранату у під`їзді.

Опитаний ОСОБА_6 вказав, що 30.12.2023 року він прогулювався по пров.Батюка у м.Слов`янську. В кишені його куртки була граната «РГД», перекладаючи яку з однієї кишені в іншу, ОСОБА_6 почув хлопок і щоб не заподіяти шкоди останній кинув її у під`їзд одного з будинків, а сам втік, загубивши при цьому телефон.

Вилучене в ході вищевказаного огляду майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 31.12.2023 року.

Прокурор згідно письмового клопотання просив проводити розгляд у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів. У цьому випадку, за ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна передбачає тимчасове, до скасування у встановленому Кримінально-процесуальному кодексу України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Підставою для накладання арешту на майно є обґрунтована підозра вважати, що воно є доказом даного кримінального правопорушення, незастосування цього заходу зумовить труднощі при проведенні експертиз, а також при проведенні інших слідчих дій, необхідність в яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування, що перешкоджатиме встановленню усіх обставин, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні, внаслідок того, що вилучене майно може бути пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, відчужене. Тобто, метою накладання арешту на майно у даному випадку є збереження речових доказів з метою, зокрема, подальшого проведення зі вказаним речовим доказом криміналістичних експертиз.

Суд, вважає обґрунтування клопотання з урахуванням того, що прокурором доведено необхідність арешту майна в рамках інкримінованого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 168, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 . розглянувши матеріали кримінального провадження № 0005175 від 31 грудня 2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «XIAOMI» синього кольору, чохол для мобільного телефону чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , металеві фрагменти ймовірно від гранати та запалу УЗРГМ, а також спусковий важіль УЗРГМ з умовними позначеннями «168» «71 УЗРГМ 583», тобто позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаними предметами, які вилучено відповідно до протоколу огляду від 31.12.2023 року.

Дозволити зберігати арештовані предмети при матеріалах кримінального провадження №0005175 від 31.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України в ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, з метою забезпечення арешту майна та збереження речового доказу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1