КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 152; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153; ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 , які брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «EasyCon»,

захисника - ОСОБА_8

та обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 30 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області відклав судове засідання з розгляду обвинувального акту в об`єднаних кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за № 00004434 від 01.08.2017, № 00005046 від 23.09.2017, № 0000465 від 20.01.2018 та № 0002816 від 24.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 152; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 152; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153; ч. 2 ст. 186 КК України на 14:00 год. 11.12.2023 року.

Цією ж ухвалою суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.12.2023 року включно, з утриманням останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив про те, що на даний час обставини, які послужили підставою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали та продовжують існувати ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого саме цього запобіжного заходу.

Зважаючи на ці та інші обставини, в тому числі враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо необхідності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не забезпечать його належної процесуальної поведінки, а також для запобігання встановленим ризикам, а саме: можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у нічний період доби, за місцем проживання.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала суду, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки судом першої інстанції допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що потягнуло за собою ухвалення незаконного судового рішення.

Зокрема, обвинувачений, звертає увагу на те, що продовжуючи йому, ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції погодився з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх незмінності, зокрема можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, з чим обвинувачений категорично не погоджується.

Прокурором, як вважає апелянт, не було наведено жодного підтвердженого факту, який би доводив те, що існує ризик ухилення від правосуддя. Як вважає обвинувачений, посилання на тяжкість покарання, як на підставу для продовження тримання особи під вартою, без наявності інших обставин та доведення існування заявлених ризиків, є недопустимим.

Доводи суду першої інстанції щодо наявності наведених в ухвалі ризиків, як вважає апелянт, носять неконкретний характер, що не дає змоги дійти висновку про наявність зазначених ризиків, оскільки відсутні будь-які конкретні докази обґрунтування щодо намірів або його дій, направлених на незаконний вплив на свідків та потерпілих.

Крім того, доводи суду першої інстанції щодо наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, на думку обвинуваченого, не можуть служити підставою для наявності таких ризиків, оскільки такі ризики, відсутні.

Також, у своїй скарзі обвинувачений звертає увагу на те, що у клопотаннях прокуратура постійно наголошується на тому, що в нього немає соціальних зв`язків та постійного місця роботи, хоча він працює офіційно в ТОВ «Меблева фабрика», та за час перебування в СІЗО, за ним зберігається його посада, за місцем роботи характеризується позитивно, також має постійне місце проживання в м. Біла Церква.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що рішення суду першої інстанції, яким задоволене клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, було прийняте з грубим, протиправним, недопустимим та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема передбачених п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, що потягло за собою неприпустимі та ганебні порушення щодо забезпечення всебічного, повного та неупередженого судового розгляду, а також реалізації обвинуваченим права користуватися своїми процесуальними правами та мати можливість брати участь в судових засіданнях та подавати до суду свої докази і документи, відповідно до вимог ст. 42 цього Кодексу, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог, передбачених ч. 1 ст. 330 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_6 , за ухвалою суду, видалено із зали судового засідання на весь час судового розгляду, а тому доводи обвинуваченого щодо істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, зокрема щодо здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, слід визнати безпідставними та такими, що не дозволяють зробити висновок про наявність достатніх підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Що ж стосується інших доводів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, в тому числі про упередженість та необґрунтованість висновків суду щодо незмінності та продовження існування протягом майже п'яти років ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони також не спростовують законності, обґрунтованості та вмотивованості ухвали суду від 30 жовтня 2023 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 грудня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою під вартою на 60 днів, тобто до 28 грудня 2023 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 357/15860/17

Номер провадження : 11-кп/824/5780/2023

Категорія : ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1