Справа № 203/782/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу Військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга Військової частини НОМЕР_1 , подана в порядку ст.303 КПК України. В останній зазначено, що вказаною військовою частиною до ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську, було подано заяву за фактом несвоєчасного прибуття до військової частини військовослужбовця ОСОБА_3 , що підпадало під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 КК України. Посилаючись на те, що відомості за заявою до ЄРДР внесено не було, скаржник просив визнати протиправною бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську та зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у м.Краматорську внести до ЄРДР відомості за заявою військової частини від 11.12.2023 року.

В призначене судове засідання представник скаржника та слідчий не з`явились. Останній про причини своєї неявки не повідомив. Військова частина в поданій скарзі просила розглядати останню за відсутності їх представника.

Враховуючи введений на території України воєнний стан, а також, що військова частина залучена для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та охорони, положення ст.26 КПК України, а також, що відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за відсутності представника скаржника та слідчого.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 5 ст.214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду скарги встановлено, що Військовою частиною А4165 за вих.№836/15481 від 11.12.2023 року до ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську, було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, військовослужбовцем ОСОБА_3 .

Листом слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську, від 23.01.2024 року військову частину було повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей за заявою до ЄРДР, оскільки викладених в ній відомостей недостатньо для кваліфікації дій військовослужбовця як самовільного залишення місця служби.

З заяви Військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2023 року вбачається, що 12.08.2023 року наказом командира вказаної військової частини солдату ОСОБА_3 було видано посвідчення про відрядження з 12.08.2023 року до іншої військової частини у АДРЕСА_1 . Проте, до відповідної військової частини солдат ОСОБА_3 прибув лише 16.08.2023 року. Документів на право бути відсутнім не надав. Таким чином, з 13.08.2023 року по 16.08.2023 року безпідставно був відсутній на військовій службі.

Відповідно до ст.407 КПК України встановлено кримінальну відповідальність за:

- самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю понад три доби, але не більше місяця (ч.1);

- самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року (ч.2);

- самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті (ч.3);

- самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану (ч.4);

- самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану (ч.5).

Таким чином, згідно диспозиції ст.407 КПК України самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення на службу тривалістю до трьох діб, не утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого жодною із частин ст.407 КК України.

З огляду на це, відсутність військовослужбовця ОСОБА_3 на військовій службі в період з 13.08.2023 року по 16.08.2023 року, свідчить про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 КК України.

В зв`язку із чим, слідчий суддя вважає, що слідчим правомірно було відмовлено у внесенні відомостей за повідомленням військової частини від 11.12.2023 року до ЄРДР.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність скарги та необхідність відмови в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214,303,307,369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги Військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1