21.11.2023 Справа № 756/9011/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9011/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

проводячи відкрите підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000199 від 11.03.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та жителя цього ж міста ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно), працюючого на посаді директора з розвитку альтернативних продаж ТДВ «Страхова група «Оберіг», раніше несудимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Яблунька Богородчанського району Івано-Франківської області, жителя Садово-городнього товариства обслуговуючого кооперативу «Ясна Поляна» Немішаєвської селищної ради Бородянського району Київської області (вул. Весняна, 5), адвоката, раніше несудимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_3 ), офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 відповідно), працюючого на посаді директора ТОВ «Мегапак Транс», раніше несудимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Російської Федерації, уродженця м. Курчалой Чеченської Республіки Російської Федерації, жителя АДРЕСА_6 , офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого,

кожного за ч. 2 ст. 355 КК України,

а також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, уродженця м. Бровари Київської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_7 , працюючого ФОП « ОСОБА_9 », раніше несудимого,

за ч. 2 ст. 2032 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_10 ,

обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_15 ,

захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

в с т а н о в и в:

06.10.2022 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 355 КК України, а також ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 2032 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі вищевказаного обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 355 КК України, а також ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 2032 КК України, перешкод для цього не вбачав, зазначив про його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, про відсутність підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1 та/або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу, для закриття кримінального провадження, а тому просив призначити судовий розгляд, оскільки на переконання прокурора наявні всі підстави для призначення судового розгляду.

Захисник обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_17 вважав, що кримінальне провадження стосовно його підзахисних підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, про що 26.01.2023 подав до суду письмове клопотання. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник звернув увагу суду на те, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.12.2021 строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено слідчим суддею до п`яти місяців, тобто до 05.03.2022; 30.05.2022 у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, матеріали досудового розслідування було відкрито стороні захисту. При цьому, лише 06.06.2022 в приміщені СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві слідчий ОСОБА_19 на вимогу захисника надав копію постанови про зупинення досудового розслідування від 28.02.2022 та постанову про оголошення розшуку підозрюваних від 28.02.2022. Не погоджуючись з рішенням органу досудового розслідування, захисник оскаржив постанову слідчого про зупинення досудового розслідування від 28.02.2022 та за наслідками судового розгляду скарги захисника ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_11 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.06.2022 (справа №761/10308/22) скасовано вказану постанову слідчого про зупинення досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.2032, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 355, ч. 3 ст. 355 КК України, - в частині відносно підозрюваного ОСОБА_11 . Так само, за наслідками судового розгляду скарги захисника ОСОБА_17 в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.08.2022 (справа №761/13790/22) було скасовано постанову слідчого про зупинення досудового розслідування від 28.02.2022, що тягне за собою включення строку з дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею у строки досудового розслідування, передбачені ст. 219 КПК України, а тому, на переконання захисника, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 355 КК України було направлено прокурором до суду першої інстанції поза межами строків досудового розслідування кримінального провадження, що виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого й унеможливлює розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожен окремо, підтримали позицію свого захисника.

Захисник обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_18 повністю підтримав позицію захисника ОСОБА_17 та вважав, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, зазначив, що обвинувальний акт стосовно його підзахисного ОСОБА_14 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_14 .

Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо, підтримали позицію свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_15 підтримав позиції захисників ОСОБА_18 й ОСОБА_17 .

Захисник ОСОБА_16 , підтримаши позиції захисників ОСОБА_18 та ОСОБА_17 та подавши заперечення на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.09.2022 (справа №761/17762/22) про відмову в задоволенні скарги захисника ОСОБА_16 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на постанову слідчого ОСОБА_19 про зупинення досудового розслідування кримінального провадження від 28.02.2022 за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 кожного за ч. 2 ст. 355 КК України, а також ОСОБА_21 та ОСОБА_9 - за ч. 2 ст. 2032 КК України, просила закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є повне та неупереджене розслідування і судовий розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно з положеннями п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті положень ст. 6 Конвенції ЄСПЛ покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (рішення у справі «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980).

Водночас, згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, разом з іншими, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 337 цього Кодексу на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого вона повинна захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які повинні бути предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).

Таким чином, на підставі системного аналізу і тлумачення положень КПК України щодо судового провадження, здійснюваного судом першої інстанції, завданням суду першої інстанції є оцінка доказів, зібраних слідчим і викладених слідчим чи прокурором в обвинувальному акті, на підставі якої суд вирішує питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону про кримінальну відповідальність він передбачений, та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення (пункти 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України).

Статтею 291 КПК України визначено обов`язкові вимоги до змісту та форми обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Пункт 5 ч. 2 вказаної статті КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, що законодавцем віддано на розсуд прокурора.

Тобто, положення ст. 291 КПК України вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас, таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Вказане кореспондується з висновками касаційного суду щодо застосування норми права, передбаченої п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у її взаємному поєднанні з положеннями статей 21, 42, 110, 314, 412 цього Кодексу.

Так, у пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24.11.2016 у справі №5-328кс16 зазначено таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

У постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №273/1053/17 (провадження №51-8914км18) містяться наступні роз`яснення: «При цьому відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею… Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора».

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, підготовче судове провадження на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального провадження в суді першої інстанції, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. На стадії підготовчого провадження суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам статті 291 КПК, що суттєво перешкоджають призначенню судового розгляду.

Так, не вирішуючи питання про відповідність викладеного обвинувачення фактичним обставинам справи, про їх узгодженість із формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, про наявність чи відсутність тих чи інших відомостей, що не можуть бути предметом підготовчого провадження, оскільки на цій стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, які можуть бути досліджені лише під час судового розгляду, так само, не вирішуючи питання конкретності та доведеності обвинувачення, які досліджуються під час судового розгляду та оцінюються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками судового провадження і не можуть бути оцінені під час підготовчого провадження, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів судової справи вбачається, що 06.10.2022 до провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000199 вiд 11.03.2021, складений 03.10.2022 старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_22 та цього ж дня затверджений прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_23 , на 27-ти аркушах, копія реєстру матеріалів досудового розслідування на 56-ти аркушах та копії розписок сторони захисту на 11-ти аркушах.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що відповідно до фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації дій («формули обвинувачення») та формулювання обвинувачення:

- ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , кожен окремо, обвинувачується за ч. 2 ст. 355 КК України, тобто у «примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимозі виконати цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я»;

- ОСОБА_9 - за ч. 2 ст. 2032 КК України, тобто у «незаконній діяльності з організації та проведення азартних ігор, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження».

Водночас, згідно з обвинувальним актом дії ОСОБА_14 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 355 КК України, як «примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимозі виконати цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я».

Вирішуючи питання відповідності обвинувального акта положенням КПК України, на що звернув увагу суду захисник ОСОБА_24 , суд приходить до висновку, що процесуальне рішення сторони обвинувачення не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, його правової кваліфікації та формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , кожного окремо, за ч. 2 ст. 355 КК України, а також стосовно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 2032 цього Кодексу, обвинувальний акт взагалі не містить формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 355 КК України, яке повинно містити відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення з урахуванням диспозиції інкримінованої статті, що в своїй сукупності давало б повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення та можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, а також дозволяло б стороні захисту зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення, а суду відповідно до положень ст. 348 КПК України - можливість роз`яснити суть пред`явленого обвинувачення, що об`єктивно позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акта та, розглянувши кримінальне провадження, вирішити обвинувачення по суті й ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог закону.

Враховуючи те, що за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а також те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій особи не є формулюванням обвинувачення в розумінні положень ст. 3 КПК України, внаслідок чого виявлені недоліки обвинувального акта суд вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкоджає подальшому судовому провадженню, та приходить до висновку, що обвинувальний акт з відповідними додатками за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 355 КК України, а також ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 2032 КК України, підлягає поверненню прокурору.

Крім того, на думку суду, розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта в тому обсязі висунутого обвинувачення, як воно викладено в обвинувальному акті, коли подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України) та формулювання обвинувачення інкримінованого злочину ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 2032 КК України, який відповідно до ст. 12 цього Кодексу відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (внаслідок чого кримінальне провадження в суді першої інстанції може здійснюватися за особливим процесуальним порядком розгляду за наявності клопотання обвинуваченого), взагалі не пов`язана з подією кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України) та з формулюванням обвинувачення інкримінованого злочину ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , кожному окремо, за ч. 2 ст. 355 КК України, який відповідно до ст. 12 КПК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, враховуючи приписи статей 31, 42 КПК України, може створити перешкоди для розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ст. 28 цього Кодексу вцілому та буде суперечити завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України, й загальним засадам кримінального провадження, визначеним Главою 2 цього Кодексу, оскільки ці події кримінальних правопорушень жодним чином не пов`язані між собою, в тому числі й умислом, мотивом, метою вчинення кримінального правопорушення та його об`єктом.

Крім того, суд вважає, що вирішення клопотання захисника ОСОБА_17 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке було підтримано кожним учасником судового провадження зі сторони захисту, а також надання відповіді на заперечення захисника ОСОБА_16 на ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні скарги останньої в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на постанову слідчого про зупинення досудового розслідування від 28.02.2022, поданих у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 309 КПК України, є передчасним з огляду на виявлені судом порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, допущені стороною обвинувачення при зверненні до суду з обвинувальним актом, які суд вважає істотними, суттєвими та такими, що об`єктивно позбавляють суд здійснювати подальше судове провадження кримінального провадження в суді першої інстанції.

Водночас, суд звертає увагу й на те, що під час обговорення доводів сторони захисту щодо неможливості призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта, як через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, так і через наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, прокурор обмежився лише формальним твердженням, що заперечує проти таких доводів сторони захисту, при цьому жодних мотивів та/або пояснень на спростування суджень сторони захисту, в тому числі й усних, суду не надав, як і не висловив жодної позиції стосовно заперечень сторони захисту, поданих у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 309 КПК України.

Керуючись статтями 2, 7, 17, 291, 314-316, 372, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000199 від 11.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кожного окремо, за ч. 2 ст. 355 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 2 ст. 2032 КК України, повернути прокурору Київської міської прокуратури, який направив обвинувальний акт до суду, для усунення недоліків та приведення його у відповідність до вимог КПК України впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1