Справа № 751/3313/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/898/23
Категорія - ч.1 ст. 263 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000017 від 11 січня 2023 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина 2014 року народження, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2021року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 1ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, який на даний час відбуває покарання за цим вироком,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднане не відбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2021 року та остаточно за сукупністю вироків призначене покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 9 439 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд:

1) ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на незаконний, без передбаченого законом дозволу збут бойових припасів, у невстановлені досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 03 лютого 2023 року, у невстановленим досудовим розслідуванням місці та спосіб, достовірно знаючи, що невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбала два корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1, один корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5, три запали ручних гранат УЗРГМ-2, які, з метою подальшого незаконного збуту ОСОБА_6 , помістила до пошкодженого будинку, розташованого поблизу Державної пожежно-рятувальної частини-2, за адресою: АДРЕСА_2 та закопав у землі, де залишив незаконно зберігати з метою подальшого незаконного без передбаченого законом дозволу збуту ОСОБА_6 , помітивши місце їх зберігання обгорілою палицею.

У подальшому, 03 лютого 2023 року о 17 годині 32 хвилини, ОСОБА_6 , утримуючись в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 2, шляхом поповнення належного йому абонентського номеру « НОМЕР_1 » оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», отримав підтвердження оплати грошей в сумі 5000 гривень від ОСОБА_9 , за незаконний, без передбаченого законом дозволу збут бойових припасів.

У цей же день о 17 годині 34 хвилини ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про місце раніше залишених невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, в землі у пошкодженому будинку, розташованому поблизу Державної пожежно-рятувальної частини-2, за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 21, «прихованої закладки»: два корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1, один корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5, три запали ручних гранат УЗРГМ-2, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів та придатні до вибуху, тим самим ОСОБА_6 незаконно, без передбаченого законом дозволу збув бойові припаси ОСОБА_9 за грошові кошти у сумі 5000 гривень.

2) Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на незаконний, без передбаченого законом дозволу збут бойових припасів, у невстановлені досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 21 лютого 2023 року, у невстановленим досудовим розслідуванням місці та спосіб, достовірно знаючи, що невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбала один корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, один корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5, два запали ручних гранат УЗРГМ-2, реактивну протитанкову кумулятивну гранату РПГ-22, які, з метою подальшого незаконного збуту ОСОБА_6 , помістила до пошкодженого будинку, розташованого поблизу приватного господарства за адресою: АДРЕСА_3 , та заховав під сходами будинку, де залишив незаконно зберігати з метою подальшого незаконного, без передбаченого законом дозволу збуту ОСОБА_6

21 лютого 2023 року о 15 годині 41 хвилини, ОСОБА_6 , утримуючись в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», шляхом поповнення належного йому абонентського номеру « НОМЕР_1 » оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», отримав підтвердження оплати грошей в сумі 6500 гривень від ОСОБА_9 , за незаконний, без передбаченого законом дозволу збут бойових припасів.

У цей же день о 15 годині 41 хвилини ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про місце раніше залишених невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, під сходами у пошкодженому будинку, розташованому і поблизу приватного господарства за адресою: м. Чернігів, пров. Вокзальний, буд. 8, «прихованої закладки»: одного корпусу оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, один корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5, два запали ручних гранат УЗРГМ-2, реактивної протитанкової кумулятивної гранати РПГ-22, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів та придатні до вибуху, тим самим ОСОБА_6 незаконно, без передбаченого законом дозволу збув бойові припаси ОСОБА_9 за грошові кошти у сумі 6500 гривень.

В апеляційні скарзі (клопотанні) обвинувачений ОСОБА_6 просить врахувати, що він повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та розкаявся у вчиненому, призначити йому більш м`яку міру покарання, ніж визначив суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, ОСОБА_6 пом`якшити покарання, врахувати в повній мірі усі обставини, які пом`якшують покарання, та інші наявні обставини, оскільки їх неврахування призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі засудженого.

Мотивує тим, що обтяжуюча обставина вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, означає, що винна особа з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення використовує найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки злочинів, які вчиняються в умовах воєнного стану.

Натомість, у вироку відсутні посилання на обставини, що підтверджують наявність зазначеної обтяжуючої обставини.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд вірно визначив з`явлення із зізнанням та активне сприяння у розкритті злочину, а також зазначив, що ОСОБА_6 одружений та має на утриманні малолітню дитину, однак викладене належним чином не врахував.

Крім того, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України повинен був врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного.

На думку сторони захисту, призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, а висновок суду щодо призначення саме такої міри покарання, не вмотивований.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги своє та захисника, яка просила розглядати справу без її участі і з цим погодився її підзахисний, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, вказуючи, що суд, застосовуючи правила складання покарань за сукупністю вироків, застосував тільки часткове складання, при цьому зарахував у строк відбуття покарання, відбуте покарання за попереднім вироком, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в незаконному збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з їх класифікації, що передбачена норами ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо кримінальне правопорушення вчинене групою осіб характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Отже, справедливість розглядається як рівновага між вчиненим кримінальним правопорушенням і наслідками для особи, яка його вчинила, тобто між вчинком і покаранням.

На несправедливість призначеного вироком суду першої інстанції покарання має вказувати істотна (очевидна) диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання, і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватись при призначенні покарання.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання, яке той має відбувати реально, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу винного, стан його здоров`я, а також те, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, при цьому, неодноразово судимий, вчинив новий злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком. Врахував обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, а також обставини, які його обтяжують - вчинення злочину повторно та рецидив злочинів, а також вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Вказуючи на суворість та несправедливість призначеного судом покарання, сторона захисту в апеляційних скаргах не наводить жодної обставини, яка б позитивно характеризувала ОСОБА_6 , не посилається на відомості про те, які ж дані про особу винного дають підстави стверджувати, що більш м`яка міра покарання, буде достатньою для його виправлення.

Обвинувачений ОСОБА_6 одружений та має малолітнього сина, проте є сумнівним той факт, що він утримував сина, адже до взяття під варту ніде не працював, періодично відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

26 липня 2021 року ОСОБА_6 був доставлений в кабінет медичних оглядів диспансерного наркологічного відділення ЧОПНЛ, де йому був встановлений діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація неускладнена (алкогольне сп`яніння).

Крім того, ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень щодо заволодіння майном інших осіб, в тому числі і за відкрите викрадення чужого майна, відбував покарання в місцях позбавлення волі, дане кримінальне правопорушення вчинив за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, що вказує на те, що він не став на шлях виправлення, не усвідомив наслідків своєї протиправної поведінки, що в сукупності з іншими встановленими обставинами свідчить про неможливість його виправлення при призначенні більш м`якого покарання, як про це йдеться в апеляційних скаргах.

Така пом`якшуюча обставина, як з`явлення із зізнанням, на яку захисник вказує в апеляційній скарзі, не може бути врахована при призначенні покарання ОСОБА_6 , якої бути не могло.

На час вчинення кримінального правопорушення обвинувачений перебував під вартою, кримінальне правопорушення було розкрите шляхом проведення оперативно-розшукових заходів, а не завдяки тому, що ОСОБА_6 прибув до правоохоронних органів та розповів про вчинення ним злочину. Отже, відсутні підстави стверджувати, що він з`явився із зізнанням. Факт визнання ним вини та щирого каяття був врахований та вірно визнаний судом пом`якшуючою обставиною.

Незгода сторони захисту з тим, що суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання винному - вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану, є безпідставною.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану є обставиною, яка обтяжує покарання.

При цьому, вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій означає, що злочин вчинюється в обстановці воєнного або надзвичайного стану, а так само за умов інших надзвичайних подій, і винний умисно використовує обстановку, що склалась, для реалізації своєї мети

У даному випадку, йдеться про використання особою, яка вчинила злочин, обстановки, що склалась під час воєнного або надзвичайного стану чи іншої надзвичайної події, на свою користь, зокрема для полегшення вчинення кримінально протиправного діяння, його приховування, уникнення кримінальної відповідальності тощо.

За встановленими у кримінальному провадженні обставинами, боєприпаси ОСОБА_6 сховав до свого затримання 16 лютого 2022 року, і вже перебуваючи в умовах ізоляції, а саме в Чернігівському слідчому ізоляторі, став підшукувати людину для збуту вогнепальної зброї. Зброя була у сховку в пошкодженому будинку по АДРЕСА_2 .

Колегія суддів переконана, що саме з використанням умов воєнного стану обвинуваченим було вчинене дане кримінальне правопорушення, адже боєприпаси (гаранти) він мав намір реалізувати саме в період, коли в країні оголошений військовий стан, через обстріли міста та його активну оборону обіг зброї певний час був неконтрольований, що давало обвинуваченому шанс реально збути боєприпаси та не понести за це покарання.

Більш того, така реалізація обвинуваченим боєприпасів ставила під загрозу життя мешканців та територіальну цілісність нашої держави, адже місто Чернігів є прикордонним містом, куди після відходу військ російської федерації, здійснюються постійні спроби проникнення ворожих груп ДРГ, та окремих осіб, які намагаються вести розвідувальні та активні дії щодо дестабілізації ситуації в місті та країни в цілому. Збут зброї невідомо кому міг призвести до тяжких наслідків, адже вона могла потрапити в руки ворожим до нашої країни особам, могли постраждати мирні мешканці.

Отже, суд вірно врахував цю обставину обтяжуючою, адже кримінальне правопорушення ОСОБА_6 було вчинене саме з використанням умов воєнного стану.

Крім того, навіть виключення цієї обставини з переліку обтяжуючих, не знизило б ступінь суспільної небезпеки винного аж настільки, щоб призначити йому більш м`яке покарання, ніж визначив суд першої інстанції.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, при призначенні покарання суди мають враховувати обставини, встановлені у кожному конкретному провадженні, та дані про особу винного, які є суто індивідуальними та при однакових обставинах, за наявності даних про особу винного покарання буде різним, з огляду на те, чи зможе особа виправитись при призначенні їй більш м`якого покарання ніж позбавлення волі. У даному провадженні, за встановлених даних про особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про неможливість його виправлення при призначенні більш м`якого покарання.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, у той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4