Справа № 503/1600/23
Провадження № 1-кп/503/39/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 12.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_7 ,

встановив:

07.10.2023 близько 22:30 години ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , знаходилась на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час знаходився її колишній співмешканець, громадянин ОСОБА_3 , та між ними почалась суперечка на ґрунті неприязних відносин.

В ході вказаної суперечки у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу ОСОБА_6 .

В цей же день та час, ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи цілеспрямовано, з метою реалізації вказаного злочинного наміру усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілої, діючи умисно, із значною силою наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока потерпілої ОСОБА_6 , яка стояла навпроти нього.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синців верхньої та нижньої повік лівого ока, що не є небезпечними для життя, мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення визнав повністю пояснивши, що раніше співмешкав з потерпілою та є біологічним батьком двох народжених нею дітей. Також в судових дебатах зазначив, що готовий понести покарання запропоноване прокурором у вигляді штрафу, а в останньому слові зазначив, що розкаюється у вчиненому. Крім того, на запитання суду відзначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини до нього не застосовувалось.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні при призначенні покарання обвинуваченому покладалися на позицію висловлену прокурором та заначила, що на її думку запропоноване прокурором покарання у вигляді штрафу відповідає характеру вчиненого обвинуваченим діяння.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- показами обвинуваченого ОСОБА_3 наданими ним в ході його допиту під час судового розгляду, які фактично зводились до підтвердження вище наведених фактичних обставин кримінального провадження, при цьому не містили обставин, які б суперечили їм або спростовували їх;

- висновком експерта від 14.10.2023 року № 201 за результатом проведення судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_6 було виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця верхньої та нижньої повік лівого ока. Вказане тілесне ушкодження утворилося в результаті дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмета (предметів), індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Не виключено, що вище зазначене тілесне ушкодження могло бути спричинено кулаками, на що вказувала підекспертна та не суперечить способу вказаному у постанові, або іншими схожими на них предметами. Враховуючи морфологічні особливості ушкодження (синець синьо-багряного кольору повік лівого ока), то слід вважати, що воно могло бути спричинено приблизно за 4-5 діб до моменту обстеження та могло бути спричинено 07.10.2023 р. Тілесне ушкодження у вигляді синців верхніх та нижніх повік лівого ока не є небезпечними для життя, має скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію зазначеного ушкодження його спричинення в умовах падіння стоячи на площину (з висоти власного зросту) є малоймовірним.

Судом обвинуваченому було додаткового роз`яснено положення ч.3 ст. 23 та пункту 1 ч.4 ст. 42 КПК України щодо можливості реалізації права на допит свідків обвинувачення і допиту свідків захисту, але сторона захисту даним процесуальним правом не скористалася.

Отримавши і дослідивши вище зазначенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та висновок експерта, а також враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.

Учасникам судового провадження судом попередньо також було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.

Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем свого колишнього фактичного проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, але проходить процедури для вступу на військову службу, не одружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також майновий стан винного, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міру покарання у виді штрафу в межах установлених у санкції ч.1 ст. 125 Особливої частини КК України, а саме у його максимальному розмірі, яке на думку суду є необхідним й достатнім як для кари обвинуваченого так і для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися, зокрема до обвинуваченого не застосовувався запобіжний захід ні під час досудового розслідування, а ні під час судового провадження, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, призначення покарання у виді штрафу, а також поведінку обвинуваченого пов`язану із виконанням ним процесуальних обов`язків під час судового провадження.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні, при цьому суд звертає увагу на те, що носії інформації три DVD диски із відеозаписами слідчих експериментів проведених на стадій дізнання за участю свідка, потерпілої і підозрюваного, у відповідності до положень ст. 99 КПК України, в дійсності є не речовими доказами, а документами, як додаток до протоколу відповідної процесуальної дії, згідно ст. 105 КПК України.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1