Справа № 215/1035/24
ВИРОК
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей, раніше не судимого, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 ,
Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме: 15 жовтня 2023 року приблизно о 22:00 годині, на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , біля другого під`їзду, знаходились раніше знайомі між собою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . В цей час до них підійшов раніше незнайомий їм ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та попросив у них цигарку. Між останніми виник словесний конфлікт та, ОСОБА_9 , знаходячись у вказаному місці, зателефонував своєму синові ОСОБА_10 , якому повідомив, що його ображають та попрохав прийти і розібратись в ситуації. Після чого, ОСОБА_9 з місця події пішов.
15 жовтня 2023 року, приблизно о 22.30 годині, до другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де знаходились ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , прийшли раніше незнайомі їм ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 одразу звернувся до вищевказаних осіб щодо сварки з його батьком. На що ОСОБА_8 у відповідь виразився грубо в адресу останнього та між ними виникла словесна перепалка, яка переросла у бійку між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .
В ході вказаної бійки ОСОБА_6 направилася до вхідних дверей під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , з метою покликати на допомогу через домофон, та ОСОБА_3 вирішив її зупинити та направився за нею.
В цей час та місці, у ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник прямий умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду №2 будинку №3 по вул. Карбишева в Тернівському районі м. Кривого Рогу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наблизився зі спини до потерпілої ОСОБА_6 , яка йшла у бік вхідних дверей вказаного під`їзду, та розташувавшись обличчям до спини останньої, кулаком правої руки, наніс два послідовних удари по спині ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпіла відчула сильний біль.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця спини, які згідно з висновком судово-медичного експерту №1902 від 05.12.2023, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6).
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, в присутності захисника, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. Обвинуваченому роз`яснені обмеження на апеляційне оскарження вироку. Потерпіла ОСОБА_6 надала згоду щодо розгляду обвинувального акту за її відсутності та згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, суд вважає необхідним розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин, та обмежується зазначенням встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, із ухваленням вироку.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені судом докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 а його дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст.125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наглядався лікарем-психіатром з 2008 року з приводу легкої розумової відсталості з порушенням поведінки, з 2020 року за медичною допомогою не звертався, за допомогою до лікаря-нарколога не звертався, не одружений, не має на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей, не працює, не є особою з інвалідністю, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно висновку судово-психіатрічного експерта № 62 від 07.02.2024, ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв та виявляє в теперішній час психічний розлад у формі легкої розумової відсталості. У періоди часу, до яких відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. На теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер скоєного кримінального проступку, суд приходить до висновку про те, що мірою необхідною для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у виді штрафу.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз за даним кримінальним провадженням відсутні.
Речові докази за даним кримінальним провадженням відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374,375,376, 381-382, 394 КПК України суд,-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850/вісімсот п`ятдесят / гривень на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя