Справа № 569/6924/23
УХВАЛА

09 жовтня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (далі третій СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому) ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000005 від 13.01.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (далі третій СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому) ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 13.01.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Встановлено, що військові службові особи військової частин НОМЕР_1 під час проходження військової служби, ймовірно внаслідок недбалості під час формування списків особового складу для виплат додаткової винагороди передбаченої ПКМ України №168 від 28.02.2022, в тому числі за безпосередню участь у бойових діях, включали в них осіб, які не виконують бойові завдання, а перебували за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та проживання на території Рівненської області, чим завдають інтересам держави істотну шкоду.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6-8, 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 5, 6, 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.п. 1-4 Розділу ІІ Інструкції, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 144-3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008, п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, Положення про військову частину, функціональних обов`язків командира військової частина, а також заступника командира батальйону (частини), будучи військовою службовою особою, заступником командира батальйону з повітряно-десантної підготовки військової частини НОМЕР_1 , а також в період з 15.06.2022 по 30.01.2023 тимчасово виконуючим обов`язки командира війкової частини НОМЕР_1 , через злочинну недбалість, в умовах воєнного стану, маючи реальну можливість виконувати свої службові обов`язки належним чином, тобто як того вимагають інтереси військової служби, неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків, діючи необережно, у формі кримінальної протиправної недбалості, тобто не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у період не пізніше 01.06.2022 по 20.04.2023, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації окремих підрозділів військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та в подальшому в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , не встановив факт відсутності молодшого лейтенанта ОСОБА_6 на службі з 01.06.2022, не призупинив їй службу та не звільнив останню з посади, призупинивши тим самим безпідставне нарахування та виплату грошового забезпечення, у тому числі додаткових винагород у відповідності до Постанови КМУ № 168, молодшому лейтенанту ОСОБА_6 .

В подальшому, внаслідок неналежного виконання майором ОСОБА_5 своїх службових обов`язків за посадою заступника командира батальйону з повітряно-десантної підготовки військової частини НОМЕР_1 , а також в період з 15.06.2022 по 30.01.2023 тимчасово виконуючого обов`язки командира війкової частини НОМЕР_1 , які виявилися у неповідомленні у письмовій формі про факт безпідставного, самовільного, убуття молодшого лейтенанта ОСОБА_6 до м. Рівне, який за зовнішніми ознаками вказував на можливе вчинення нею злочину проти встановленого порядку несення військової служби - самовільного залишення військової частини або місця служби, ухилення від військової служби чи дезертирства, керівника відповідного органу досудового розслідування, не встановленні ним факту відсутності молодшого лейтенанта ОСОБА_6 на службі в період не пізніше 01.06.2022 по 20.04.2022, не призупиненні служби молодшому лейтенанту ОСОБА_6 , не призупиненні їй нарахування та виплати грошового забезпечення, у тому числі додаткових винагород у відповідності до Постанови КМУ №168, яка будучи відсутня на службі тривалістю понад одну добу без поважних причин, безпідставно, всупереч ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, отримувала грошове забезпечення військовослужбовця (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення), у тому числі додаткову винагороду у відповідності до Постанови КМУ № 168 на загальну суму 509 881 грн. 52 коп. за період часу з 01.06.2022 по 20.04.2023, що більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є істотною шкодою,чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило істотну шкоду,вчинену в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 425 КК.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 20.04.2023; протоколами НС(Р)Д проведених відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , довідкою участі в якості спеціаліста Управління Західного офісуДержаудитслужби в Рівненській області від 04.08.2023; висновком судової економічної експертизи від 04.09.2023; вилученими в ході досудового розслідування документами з військової частини НОМЕР_1 , а також в цілому вказаними вище та усіма іншими матеріалами кримінального провадження.

21.09.2023 слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, а саме військового кримінального правопорушення, за скоєння якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Крім того у відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 на праві приватної власності володіє земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0343(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234).

Під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваного.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинивши злочин передбачений ч. 4 ст. 425 КК Уркаъни,спричинив шкоду державним інтересам на суму 509 881 грн. 52 коп, є необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

Таким чином з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, в ході проведення досудового розслідування, виникла необхідність у забороні відчуження та розпоряджатися майном підозрюваного, оскільки є підстави вважати, що дане майно може бути відчужене, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, видом майна, що необхідно арештувати є нерухоме майно що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , а самеземельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0343(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234).

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження нерухомим майном, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0343 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234).

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1