06.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/4311/23
1-кп/205/475/24
Провадження №1-кп/205/475/24
Справа №205/4311/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000907 від 01 квітня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.верх-нейвинськ нев`янського району свердловської області рф, громадянина України, вдівця, освіта середня, раніше не засудженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 31 березня 2023 року, близько 07 години, керуючи автомобілем «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул.Криворізьке шосе, в боку вул.Криворізької в напрямку с.м.т.Краснопілля, в м.Дніпро. Під час руху, обвинувачений ОСОБА_7 , грубо порушуючи п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

- п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода та небезпека»;

- п.18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному дорожнім знаком 5.35.1, який розташований поблизу буд.16/1 по вул.Криворізьке шосе, в м.Дніпро, по якому справа наліво по ходу його руху рухався пішохід ОСОБА_5 , не переконався, що на пішохідному переході не має пішоходів, заходів для зменшення швидкості або зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв та скоїв на неї наїзд. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця на тильній поверхні правої кисті з переходом на пальці, променево-зап`ястковий суглоб та далі у нижню третину правого передпліччя, забійно-рваної рани на тильній поверхні правої кисті, закритого перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, синця на зовнішній поверхні лівого стегна з переходом на кульшовий та колінний суглоб і частково задню поверхню вищеописаних ділянок, множинних синців на передній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу з переходом у нижню третину лівого передпліччя та долонну поверхню лівої кисті, на внутрішньо-задній поверхні правої гомілки в середній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній та нижній третині, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині та на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу з переходом на сідницю, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, понад три тижні (більш, як 21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та підтвердив суду, що 31 березня 2023 року, близько 07 години, він дійсно, керуючи автомобілем «ВАЗ-2102», р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по вул.Криворізьке шосе, з боку вул.Криворізької в напрямку с.м.т.Краснопілля та в районі буд.16/1 по вул.Криворізьке шосе, здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_5 , яка рухалась по пішохідному переходу справа наліво по ходу його руху, в результаті чого їй були спричинені тілесні ушкодження.

Крім показань самого обвинуваченого, винуватість ОСОБА_7 повністю підтверджена наступними доказами, дослідженими судом під час судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду підтвердила, що 31 березня 2023 року, близько 07 години, вона переходила проїзну частину вул.Криворізьке шосе по пішохідному переходу, який розташований в районі буд.16/1. Дійшовши до середини дороги, вона зупинилась, пропускаючи транспортні засоби та коли продовжила рух, на неї скоїв наїзд автомобіль «ВАЗ» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 , який виїхав з-за вантажного автомобіля, в результаті чого їй були спричинені тілесні ушкодження.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31 березня 2023 року, схемою та фото-таблицями до нього (а.с.8-17), в якому зафіксоване місце наїзду на потерпілу ОСОБА_5 автомобілем під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 ; протоколом огляду автомобіля «ВАЗ-2102», р/н НОМЕР_1 від 31 березня 2023 року та фото-таблицями до нього (а.с.23-24, 25-27), в якому зафіксовані механічні пошкодження, які маються на вказаному транспортному засобі; протоколом проведення слідчого експерименту від 12 квітня 2023 року (а.с.86-88), під час якого ОСОБА_7 вказав на обставини наїзду автомобіля під його керуванням на потерпілу ОСОБА_5 ; висновком судово-медичної експертизи №1095е від 21 квітня 2023 року (а.с.69-72), відповідно до якої потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця на тильній поверхні правої кисті з переходом на пальці, променево-зап`ястковий суглоб та далі у нижню третину правого передпліччя, забійно-рваної рани на тильній поверхні правої кисті, закритого перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, синця на зовнішній поверхні лівого стегна з переходом на кульшовий та колінний суглоб і частково задню поверхню вищеописаних ділянок, множинних синців на передній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу з переходом у нижню третину лівого передпліччя та долонну поверхню лівої кисті, на внутрішньо-задній поверхні правої гомілки в середній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній та нижній третині, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині та на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу з переходом на сідницю, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, понад три тижні (більш, як 21 день); висновком судової авто технічної експертизи №СЕ-19/104-23/14114-ІТ від 18 квітня 2023 року (а.с.94-96), відповідно до якої в даній дорожній обстановці, в діях обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди; а також долученими до справи речовими доказами (а.с.33), якими визнано автомобіль «ВАЗ-2102», р/н НОМЕР_1 .

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілу, а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії не тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, є пенсіонером.

Обставин, які пом`якшують, або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також думку потерпілої та позицію прокурора, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді штрафу в дохід держави, але з урахуванням майнового стану обвинуваченого, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.286 КК України і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Крім того, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 : майнової шкоди на суму 81380,84 грн., моральної шкоди на суму 100 000 грн. та втраченого заробітку (доходу) внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 85983,33 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_5 понесла витрати, пов`язані з лікуванням в сумі 39380,84 грн., а також витрати, пов`язані з отриманням послуг з доглядання на платній основі в сумі 42000 грн., які підтверджені документально. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_5 , яка була завдана їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом спричинення тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнала потерпіла, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 100 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 70 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілої і підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, суд вважає обґрунтованим цивільний позов в частині стягнення судових витрат (понесені витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 7500 грн., оскільки вони підтверджені належними доказами.

В той же час суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 втраченого заробітку (доходу) внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 85983,33 грн., з наступних підстав.

Так, згідно наданих суду документів, потерпіла ОСОБА_5 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, працювала в ТОВ «НІК-ЕЛЕКТРОНІКА» на посаді монтажника радіоелектронної апаратури та приладів. В результаті отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_5 дійсно перебувала на лікарняному з 31 березня по 15 червня 2023 року, що підтверджено наданими суду документами.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України, на яку посилається потерпіла ОСОБА_5 , фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Однак, аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №906/1318/19 (295/16026/18, провадження №12-68гс21).

В той же час, потерпілою ОСОБА_5 суду не надано належних та допустимих доказів підтвердження ступеня втрати нею професійної працездатності (у відсотках) для застосування статті 1195 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 1912 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 (п`ятдесят одна) тисяча гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-23/14114-ІТ від 18 квітня 2023 року в розмірі 1912 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 81 380 гривень 84 копійки;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 гривень;

- в рахунок відшкодування судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу) 7 500 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1