УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 607/13583/17

провадження № 51-6816 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року,

встановив:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Зараховано у строк відбування призначеного судом покарання термін перебування ОСОБА_5 під вартою, а саме з 31 липня по 02 серпня 2017 року включно.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання унаслідок закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалено стягнути із ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 5 000 грн. на відшкодування заподіяної унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди, а у задоволенні решти позовних вимог - в частині відшкодування заподіяної унаслідок кримінального правопорушення матеріальної шкоди відмовлено.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Наведене обґрунтування вимог у касаційній скарзі захисника викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, оспорюючи винуватість засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, окрім іншого, вказує про однобічність та неповноту досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, фактичним обставинам кримінального провадження та доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, а саме, показанням свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

При цьому у поданій скарзі захисник належним чином не обгрунтовує, у чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено цим судом і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3