КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0001103 стосовно -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 року та, з урахуванням положень ст. 72 КК України, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, придбав імітаційні грошові кошти купюрами по 100 доларів США з написом «сувенір» у кількості 30 штук».

06 червня 2022 року близько 13 год. 05 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, помітив раніше не знайому йому ОСОБА_7 та, діючи по заздалегідь розробленому плану, під виглядом знахідки показав ОСОБА_7 раніше підготовлений пакет з імітаційними грошовими коштами, повідомивши останній, що знайшов вказані грошові кошти та запропонував їй поділити знайдені кошти між собою.

Після цього ОСОБА_6 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 біля паркової зони, навпроти житлового будинку №2 по вул. Курнатовського у м. Києві, передав останній на зберігання пакунок з імітаційними грошовими коштами, повідомивши ОСОБА_7 про те що йому необхідно відійти та він повернеться через декілька хвилин і вони поділять гроші порівну на двох. У якості застави ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_7 належну їй сережку та мобільний телефон «ZTE BLADE A7». Не здогадуючись про наміри ОСОБА_6 , ОСОБА_7 передала обвинуваченому одну золоту сережку вартістю 1810 гривень та мобільний телефон «ZTE BLADE A7» вартістю 3097 гривень, після чого ОСОБА_6 , заволодівши майном потерпілої зник з місця вчиненого правопорушення, розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4097гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікував зач.2 ст. 190 КК України, як повторне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 30.03.2023 року та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Апелянт вважає, що призначене йому покарання є занадто суворим, оскільки вчинити інкримінований злочин його змусили обставини викликані збройною агресією Російської Федерації, а саме відсутність житла та роботи через втрату документів.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 401 КПК України колегія суддів вважає проводити апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на законність та обгрунтованість вироку суду та його позицію у судових дебатах; перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та погодився з фактичними обставинами справи, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин апеляційним судом не перевіряються.

За загальними засадами призначення покарання, визначеними у ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не порушив та належним чином мотивував прийняте рішення.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його майновий стан та стан здоров`я, щире каяття, що суд обгрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання та за відсутності обставин, що обтяжують покарання призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, частково приєднавши на підставі ч. 1 ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 року та з урахуванням положень ст.72 КК України призначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Отже, зважаючи на конкретні обставини справи, враховуючи вищезазначені факти і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства на строк, який суд призначив в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Свої висновкив частині призначеного ОСОБА_6 виду та строку покарання, суд першої інстанції достатньо обґрунтував, і з цими висновками колегія суддів повністю погоджується, а тому, зважаючи на конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та з урахуванням наведених у вироку фактів і даних про особу обвинуваченого, не вбачає підстав вважати призначене останньому покарання несправедливим через його суворість та пом`якшення цього покарання, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду законним та обгрунтованим, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року у кримінальному провадженні №0001103 стосовно ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3