Справа 556/3586/23
Номер провадження 1-в/556/23/2024
У Х В А Л А

іменем України

про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення

14.02.2024 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Жовті Води, Дніпропетровської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту не працювавшого, не одруженого, з неповною середньою освітою, раніше судимого:

1) 19.12.2018 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75, 76 ч.І п.п.1,2, ст.76 ч.2 п.п.2 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. 2) 29.12.2018 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.289 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.І КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.104, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Засуджений 26.06.2019 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, ст.71 ч.І КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна, частково приєднати невідбуте покарання за вироком суду від 19.12.2018.

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування клопотання вказував, що він відбув передбачений законом строк для застосування умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, оскільки засуджений ОСОБА_4 , не довів свого виправлення сумлінною поведінкою.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше судимий: 19.12.2018 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75, 76 ч.І п.п.1,2, ст.76 ч.2 п.п.2 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. 2) 29.12.2018 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.289 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.І КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.104, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

По даній справі засуджений: 26.06.2019 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, ст.71 ч.І КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна, частково приєднати невідбуте покарання за вироком суду від 19.12.2018.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_4 , перебуває з 28.05.2019 року.

15.12.2021 року комісією державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» було вирішено не направляти клопотання до суду щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до статті 81 КК України.

24.10.2022 року комісією державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» було вирішено не направляти клопотання до суду щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до статті 81 КК України.

Таким чином, рішення комісій Вільнянської ВК-20 та Полицької ВК №76 прийняті з дотриманням вимог Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 N 847/5.

Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що з 05.04.2022 засуджений відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)». За час відбування покарана характеризується посередньо, допустив 17 порушень встановленого порядку, відбування кримінального покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Має два заохочення.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та виконує їх передбачені законодавством вимоги. Не працевлаштований виконує роботи по благоустрою установи.

Як вбачається зі ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Пунктами 1, 2, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за №2 від 26 квітня 2002 року встановлено звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК); при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Таким чином, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості, відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків, визнання своє винуватості у вчиненні злочину.

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження йогоза умовизастосування дозасудженого більшм`якоговиду покарання.

Разом з тим, судом встановлено, що за весь час перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_4 , не проявив сумлінної поведінки, яка б свідчила про його виправлення.

Зокрема, сумлінною поведінкою суд вважає не просто дотримання засудженим вимог адміністрації установи відбування покарання та утримання від порушень режиму, а й активну участь у роботах з благоустрою установи, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, демонстрування позитивного прикладу іншим засудженим та їх заохочення до правомірної поведінки.

В той же час, ОСОБА_4 , допустив 17 порушень встановленого порядку відбування покарання, які погашені у встановленому законодавством порядку, що свідцить про те, що засуджений лише намагається стати на шлях виправлення, його поведінка не є сумлінною. На виробництві установи не працевлаштований.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_4 , не є сумлінною, внаслідок чого він не довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.538, 539 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання - відмовити .

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через районний суд протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції .

Повний текст ухвали складено 19 січня 2024 року

Суддя: ОСОБА_1