У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 09 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, погоджене прокурором - начальником відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 09 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, погоджене прокурором - начальником відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають об`єднані матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 09.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.305 КК України.

Як вказує слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що 09 грудня 2023 року о 09 год. 25 хв. в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на в?їзд в Україну прибув рейсовий автобус марки «VANFFOOL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Ліберец (Чехія)- Хмільник (України)». В даному транспортному засобі в якості пасажира слідувала громадянка України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та фактично проживаюча за адресою АДРЕСА_1 в ході здійснення огляду належних їй речей та ії пасажирського місця, в кишені біля її пасажирського місця було виявлено зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору схожою на метамфетамін близько 30 гр., які були завчасно підготовлені та приховані від митного контролю з метою незаконного переміщення через державний кордон України для подальшого збуту.

Згідно клопотання, 05.12.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме рейсового автобусу марки «VANFFOOL», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 , який проводився на митному посту «Тиса», що в Ужгородському районі, с. Соломоново було виявлено та вилучено наступні речі, які належать ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 : Чотири прозорі зіп-пакети із вмістом у них прозорої кристалічної речовини; Три паперові згортки; Мобільний телефон «SAMSUNG A51», сірого кольору із сім-картками операторів мобільного зв`язку №1 НОМЕР_2 та №2 - НОМЕР_3 ;

При цьому слідчий зазначає, що 09.12.2023 року, громадянку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та фактично проживаючу за адресою АДРЕСА_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий вказує на те, що 09.12.2023 старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 вищеперераховані речі визнано речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову.

При обґрунтуванні клопотання слідчий посилається на положення: ч.2 ст. 9, ч.7 ст. 64-2, ст. 236, п.1 ч. 2 ст. 167, ч.ч.1,2 ст. 170, ч. 5 ст. 171 КПК України.

Приймаючи до уваги викладене, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування необхідно накласти арешт на тимчасово вилучені речі в ході обшуку, а тому керуючись ст. ст. 64-2, 167-168, 170-171 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: накласти арешт на права відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено у громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09 грудня 2023 у ході проведення огляду місця події, а саме транспортного засобу марки «VANFFOOL», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_6 -GROUP, а саме: чотири прозорі зіп-пакети із вмістом у них прозорої кристалічної речовини, три паперових згортки, мобільний телефон «SAMSUNG A51», сірого кольору із сім-картками операторів мобільного зв`язку №1 НОМЕР_2 та №2 НОМЕР_3 .

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином. При цьому слідчий, що входить до групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просить задоволити клопотання в повному обсязі.

Власник майна, який належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотанні у судове засідання не з`явився.

Захисник підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явилася, разом із тим, подала заяву в якій вказувала на допущені слідчим та прокурором порушення, а саме: вимог ч.5 ст. 171 КПК України, п.1 ч.2 ст. 171 , та абз. 2 ч.3 ст. 170 КПК України. Захисник просить відмовити у задоволенні клопотання у частині накладення арешту на мобільний телефон та сім карти.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Особливості досудового розслідування кримінальних проступків визначено главою 25 КПК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 298 КПК України, досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Частиною першою статті 298-3 КПК України визначено, що речі, які є безпосереднім предметом посягання, виявлені під час огляду речей, вилучаються уповноваженою службовою особою Національної поліції. Вилучені речі і документи зберігаються органом, що їх вилучив, до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Про вилучення речей і документів складається протокол.

Вилучені речі визнаються речовими доказами, про що виноситься відповідна постанова, та вони приєднуються до матеріалів дізнання, що відповідає положенням ч. 2 статті 298-3 КПК України.

За правилами ст. 300 КПК України, для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають об`єднані матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 09.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.305 КК України.

Згідно наявного в матеріалах клопотання повідомлення заступника начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_4 прикордонного загону: 09 грудня 2023 року о 09 год. 25 хв. в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на в?їзд в Україну прибув рейсовий автобус марки «VANFFOOL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Ліберец (Чехія)- Хмільник (України)». В даному транспортному засобі в якості пасажира слідувала громадянка України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та фактично проживаюча за адресою АДРЕСА_1 в ході здійснення огляду належних їй речей та ії пасажирського місця, в кишені біля її пасажирського місця було виявлено зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору схожою на метамфетамін близько 30 гр., які були завчасно підготовлені та приховані від митного контролю з метою незаконного переміщення через державний кордон України для подальшого збуту.

09.12.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме рейсового автобусу марки «VANFFOOL», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 , який проводився на митному посту «Тиса», що в Ужгородському районі, с. Соломоново було виявлено та вилучено наступні речі, які належать ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 : Чотири прозорі зіп-пакети із вмістом у них прозорої кристалічної речовини; Три паперові згортки; Мобільний телефон «SAMSUNG A51», сірого кольору із сім-картками операторів мобільного зв`язку №1 НОМЕР_2 та №2 НОМЕР_3 (копія протоколу огляду місця події міститься в матеріалах клопотання).

Згідно постанови старого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 вищеперераховані речі визнано речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні (копія постанови наявна у матеріалах клопотання).

09.12.2023 року, громадянку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та фактично проживаючу за адресою АДРЕСА_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України. При цьому згідно протоколу затримання (копія міститься в матеріалах клопотання), під час її затримання нічого не виявлено та нічого не вилучено.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучені, в ході огляду місця події речі можуть мати значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, вказане в клопотанні майно на переконання слідчого судді, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема як порушення права особи на захист. Докази, передбачені цією статтею повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду (ч. 4 ст. 87 КПК).

Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

При цьому, слідчий суддя вважає, що вилучені в ході огляду місця події речі, можуть бути предметом експертних досліджень. Таким чином, в разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, існує ризик втрати речових доказів, а відтак необхідно забезпечити у незмінному стані збереження речового доказу, та подальшого безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна для забезпечення організації проведення експертиз.

Щодо доводів захисника недотримання п.1 ч.2 ст. 171 , та абз. 2 ч.3 ст. 170 КПК України, слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; абз.2 ч.3 ст. 170 КПК передбачає, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Зі змісту клопотання вбачається, що слідчим вказано на те, що 09.12.2023 старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 вищеперераховані речі визнано речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

При цьому вказано і на те, що відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна, а саме: вищеперерахованих речей, які були вилучені у ході проведення обшуку, за вищевказаною адресою допускається з метою забезпечення збереження даних речових доказів.

Разом із тим, слід зазначити, що згідно поданого клопотання слідчий просить накласти арешт на вилучене під час огляду місця події, а саме транспортного засобу марки «VANFFOOL», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_6 -GROUP, а саме: чотири прозорі зіп-пакети із вмістом у них прозорої кристалічної речовини, три паперових згортки, мобільний телефон «SAMSUNG A51», сірого кольору із сім-картками операторів мобільного зв`язку №1 НОМЕР_2 та №2 НОМЕР_3 .

Проте, не ставить питання щодо накладення арешту на комп`ютерні системи чи їх частини.

Варто зауважити також, що захисник подаючи заяву від 14.12.2023 в інтересах підозрюваної, не вказує хто є власном мобільного телефону, підтвердження належності такого, саме ОСОБА_8 , до заяви не додано.

Щодо тверджень захисника про допущення порушення слідчим та прокурором вимог ч.5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу огляду, в ході якого було виявлено та вилучено майно (на яке прокурор просить накласти арешт) такий було проведено 09.12.2023.

Клопотання надійшло до суду, та зареєстровано 12.12.2023 року. Разом із тим, слід зазначити що слідчим клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно направлено поштовим зв`язком. Згідно поштового конверту (копія міститься в матеріалах справи), лист із клопотанням було подано до відправлення в поштове відділення та оформлено 10.12.2023 .

Відповідно до ч.1 ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Таким чином в даному випадку органом досудового розслідування дотримано процесуальних строків передбачених КПК України.

Слідчий суддя констатує, що у вказаному поштовому конверті надійшли клопотання слідчого у даному кримінальному провадженні, зокрема клопотання про арешт майна, оригінал поштового конверту долучено до іншого клопотання, тоді як до даного клопотання - долучено копію поштового конверту.

При цьому слід зазначити, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчим суддею враховано передбачені ч.2 ст. 173 КПК України підстави та обставини.

Так, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Окрім того, вилучене майно може бути об`єктом експертних досліджень, огляду (мобільний телефон), з метою встановлення всіх фігурантів по справі.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 09 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, погоджене прокурором - начальником відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на майном, вилучене 09 грудня 2023 у ході проведення огляду місця події, а саме транспортного засобу марки «VANFFOOL», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_6 -GROUP, а саме: чотири прозорі зіп-пакети із вмістом у них прозорої кристалічної речовини, три паперових згортки, мобільний телефон «SAMSUNG A51», сірого кольору із сім-картками операторів мобільного зв`язку №1 НОМЕР_2 та №2 НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1