єдиний унікальний номер справи 546/514/23
номер провадження 1-кп/546/15/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004від 03.01.2023, який надійшов від прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Паніванівка Семенівського району Полтавської області, маючого середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

УСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Військовослужбовець призваний за призовом солдат ОСОБА_5 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 жовтня 2022 року № 287 на посаду номер обслуги артилерійської батареї 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 10 жовтня 2022 року зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на протиправний шлях.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

На початку листопада 2022 ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на бойових позиціях у АДРЕСА_2 , звернувся до волонтерів Решетилівської громади Полтавської області з проханням зібрати кошти для придбання тепловізора на потреби ЗСУ, якими у соціальній мережі «Facebook» було розміщено оголошення відповідного змісту з зазначенням номеру карти АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 , виданої на ім`я його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, 14 листопада 2022 року ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 про необхідність перерахування грошових коштів, зібраних за допомогою волонтерів, на його особисту банківську карту АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 .

16 листопада 2022 року отримавши вищезазначені грошові кошти, ОСОБА_5 з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті привласнити грошові кошти не виконуючи взяті на себе зобов`язання щодо придбання тепловізора на потреби ЗСУ, та шляхом обману, заволодів перерахованими на його банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 , грошовими коштами, які попередньо були зараховані на банківську карту ОСОБА_6 що була вказана в оголошенні у соціальній мережі «Facebook», а саме: 28.10.2022 о 10:15 год. грошовими коштами ОСОБА_7 у сумі 500 грн., 28.10.2022 о 10:45 год. грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 300 грн., 29.10.2022 о 11:08 год. грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 1000 грн., 02.11.2022 о 07:08 год. грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 200 грн., 03.11.2022 о 13:43 год. грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 400 грн., 04.11.2023 о 16:37 год. грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 5000 грн.

Перебуваючи у м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_5 вказані грошові кошти витратив на власні потреби, чим, своїми умисними діями, спричинив вказаним особами матеріальну шкоду на загальну суму 7 400 грн.

2. Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

ОСОБА_5 визнається винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

3.Докази на підтвердження доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує, не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування та кваліфікацію його дій. Пояснив, що він на початку листопада 2022 року перебував на бойових позиціях, попрохав сестру звернутись до валонтерів Решетилівської громади Полтавської області з проханням зібрати кошти для придбання тепловізора на потреби ЗСУ. Грошові кошти надходили на карту, видану на ім`я його матері ОСОБА_6 14.11.2022 він повідомив матері про необхідність перерахувати кошти на його власну картку. 16.11.2022 отримав зазначені вище кошти та витратив на власні потреби в м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

4.Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого.

ОСОБА_5 , військовослужбовець, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується негативно, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушення, відшкодування завданих збитків.

При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України.

Застосовне законодавство.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Мотиви призначення покарання

Прокурор у судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_5 , винуватим за ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із іспитовим строком 1 рік.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 190 КК України покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості суспільства.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорій кримінальних проступків, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Наслідки вчинення кримінального проступку, ту обставину, що шкода відшкодована потерпілим, про що ними зазначено у поданих до суду заявах та надані розписки про отримання коштів, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 . Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, зазначив, що розуміє про вчинення ним негарного поступку.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Наведені висновки дають суду підстави для призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 190 КК України у виді у виді обмеження волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із іспитовим строком 1 рік.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, суду не надано клопотання про застосовування до обвинуваченого запобіжного західу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: компакт диск CD-R з файлами, які вилучено 11.03.2023, компакт диск CD-R з файлами, які вилучено 28.02.2023 зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку його зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1