Справа № 183/2626/22
№ 1-кп/183/532/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000177 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, проходячого військову службу на посаді командира мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у званні старший лейтенант, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: Київська область, смт. Ворзель, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2022 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2109», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , здійснюючи рух поблизу с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської, у світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини в крайній лівій смузі автодороги М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине», діючи із злочинною недбалістю, в задовільних дорожніх умовах, проявив неуважність і безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, вчинивши порушення правил водіння транспортного засобу, а саме вимог п. п. 1.3., 2.3. б), 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, недостатньо оцінив дорожню обстановку, чим допустив наїзд на перешкоду у вигляді осипу дрібного каміння, яке розташовувалось на проїзній частині по напрямку руху автомобіля марки «ВАЗ-2109», після чого втратив контроль над керуванням автомобіля та, в подальшому, у стані бокового знесення виїхав за межі проїзної частини ліворуч на розділювальну смуг,у де здійснив наїзд задньою правою частиною керованого ним автомобіля на нерухому перешкоду у вигляді електроопори.

Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 2.3. б), та 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 загинули на місці, а пасажир ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Також додав, що шкоду потерпілим відшкодував грішми, просив у них вибачення. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 286 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, тобто проти безпеки руху та експлуатації транспорту, де його додатковим обов`язковим об`єктом є життя та здоров`я особи, а відтак одного з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, в результаті вчинення якого настала смерть потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а потерпілому ОСОБА_7 спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Суд звертає увагу також на положення ст. 12 КК України, згідно з якими вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Однак, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,яке полягає у тому, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування своїми діями надавав допомогу (сприяв) правоохоронним органам у розкритті кримінального правопорушення, тобто встановленні всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, виявленні причин та умов цього кримінального правопорушення, про що свідчить, зокрема, протокол проведення слідчого експерименту від 26.05.2022 за участю ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги необережну форму вини ОСОБА_4 , а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, є учасником бойових дій, наразі перебуває в лавах Збройних Сил України і в подальшому бажає проходити військову службу. Також судом враховується й намір обвинуваченого попросити вибачення у потерпілих, де поряд із цим судом також враховується й позиція самих потерпілих, викладена ними у своїх заявах, про відсутність до обвинуваченого претензій матеріального чи морального характеру.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, враховуючи думку потерпілих, які у своїх заявах не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 286 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, проте з максимальним строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами з максимальним строком, передбаченим санкцією ч. 3 ст. 286 КК України.

Саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням з позбавленням права керування транспортними засобами буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 286 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2022 на автомобіль «ВАЗ 2109», н/з НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , та яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_4 , слід скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 2745,92грн. (висновок експерта за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-22/8657-ІТ від 21.04.2022, висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-22/9698-ІТ від 27.04.2022).

Запобіжний захід до обвинуваченогоОСОБА_4 не застосований.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на три роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2022 року на автомобіль «ВАЗ 2109», н/з НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , та яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_4 скасувати.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2109», н/з НОМЕР_3 , який зберігається на території майданчика тимчасового тримання ТЗ ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 37а повернути за належністю його власнику або законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2745 гривень 92 копійки.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1