ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/544/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 - п.1 ч.2 ст.115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, раніше судимого, який проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - п. 1 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.07.2021 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня його фактичного затримання у цьому кримінальному провадженню, тобто з 02.07.2021 року, та зараховано строк перебування під вартою у строк відбування покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Вказаним вироком встановлено, що 25.06.2021 року, приблизно о 22:10 год., у ОСОБА_7 , який перебував разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 поруч із кіоском «Кисет», що розташований за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 317, в ході раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше незнайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , виник злочинний умисел на позбавлення життя останніх.

3 метою подальшої реалізації свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_7 поїхав за адресою свого місця мешкання, що розташоване у АДРЕСА_1 , де взяв належний йому револьвер під патрон Флобера «Stalker R1F4.5, калібр 4 мм на 9 патронів, заряджений 9 патронами під відстріл вказаним револьвером, з яким цього ж дня повернувся на місце, де раніше виник конфлікт з потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Прибувши в цей же день, о 22:50 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 317, ОСОБА_7 висловлював на адресу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 нецензурну лайку та погрози щодо позбавлення життя останніх, тримаючи при цьому в правій руці, направлений на потерпілих револьвер під патрон Флобера «Stalker R1F4.5, калібр 4 мм на 9 патронів.

Продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, направленого на позбавлення життя потерпілих, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті останнім та бажаючи їх настання, діючи умисно, тримаючи в правій руці револьвер під патрон Флобера «Stalker R1F4.5, калібр 4 мм на 9 патронів здійснив декілька, не менше трьох, пострілів в потерпілих.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №12-14/387-А/21 від 19.07.2021, потерпілому ОСОБА_13 були спричинені наступні тілесні ушкодження: проникаючі сліпі кульові поранення грудної клітини та живота із ушкодженням 3-го та 4-го сегментів печінки та наскрізного ушкодження товстого і тонкого кишківника, які ускладнилися внутрішньо-черевною кровотечею (1000 мл.), належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п.2.1.1 2 «а», п. 2.1.2, п.2.1.3. « «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом N°6 МОЗ України від 17.01.1995 року, потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку експерта Л009-966/2021 від 29.06.2021 були спричинені наступні тілесні ушкодження: садно на передній поверхні лівої гомілки у середній третині, яке викликає незначні скороминущі наслідки, тривалістю яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою, відповідно до п.п. 2.3.2 «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом N°6 МОЗ України від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_12 , згідно висновку експерта N09-965/2021 від 15.07.2021 були спричинені наступні тілесні ушкодження: садна в підборідній ділянці, на передній поверхні лівого плеча, які утворились від травматичної дії тупого твердого предмету з обмеженою площею контакту за механізмом удар-тертя, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше б-ти днів і за цією ознакою відповідно 2.3.2 «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом Ne6 МО3 України від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Свій злочинний умисел ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, що не залежали вій його волі, оскільки він використав шляхом пострілів всі наявні у нього кулі, а потерпілі під час пострілів почали здійснювати активний опір і повалили ОСОБА_7 на землю, і внаслідок того, що потерпілим своєчасно було надано медичну допомогу.

Дії ОСОБА_7 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двом або більше особам.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 відмовився від своєї апеляційної скарги на підставі ч.1 ст.403 КПК України.

В своїх апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 , з урахуванням доповнених апеляційних доводів, просить скасувати Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2023 року і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, апелянт зазначає, що висновки суду, викладені в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки у нього не було умислу на вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки останні були ініціаторами конфлікту та він лише захищався від їхніх дій.

Апелянт також вказує на те, що він не висловлював на адресу потерпілих будь-яких погроз, додому поїхав для того, щоб взяти гроші в сумі 4000 грн. для своєї дівчини, які вона просила позичити раніше, вдома взяв також револьвер під патрони Флобера для самозахисту та повернувся на місця первинного конфлікту. Повернувшись на місце подій, він знову побачив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були в стані алкогольного сп`яніння. На його запитання вони нічого не відповіли та погналися за ним, у зв`язку з чим він був вимушений здійснити вистріли з пістолету. Зробивши 6-7 постріл в землю, він зрозумів, що це не допомагає, а тому почав тікати з місця конфлікту. Зазначає, що потерпілі нанесли йому тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджує відсутність у нього умислу на вбивство потерпілих.

Крім того, обвинувачений посилається на те, що ним подавалася заява до правоохоронних органів на дії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку з спричиненням йому тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно врахував показання потерпілих при ухваленні оскаржуваного судового рішення, оскільки ці показання є неналежними та недопустимими;

- захисник ОСОБА_9 просить змінити вирок Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2023 року стосовно ОСОБА_7 та призначити останньому менш суворе покарання, оскільки суд першої інстанції недостатньо врахувані усі обставини, що помякшують покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, доводи прокурора, який просив залишити без задоволення подані апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_9 не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги захисника, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України, тобто закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двом або більше особам (трьох осіб).

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 та доведеності його вини у вчиненні злочину згідно пред`явленого обвинувачення, суд обґрунтовано послався на показання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були ретельно допитані під час судового розгляду за участю сторони захисту та обвинувачення.

Так, потерпілий ОСОБА_13 пояснив в суді першої інстанції, що 25.06.2021 ввечері він був на річці по вул. Шевченко в м. Харкові разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Вони разом вживали спиртні напої. Були в стані середнього алкогольного сп`яніння. Через деякий час вони вирішити сходити в кіоск «Кісет» купити пива. Невідомий їм раніше чоловік, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_7 почав робити зауваження, на що він йому відповідав. Виник конфлікт. Все це продовжувалось близько 15 хвилин. Далі, ОСОБА_7 з дівчиною поїхав, погрожуючи всім їм, що повернеться та застреле їх. Потім, вони сиділи на лавочці, і почули, що хтось ззаду кличе - зі словами «эй, вы повернитесь». Він повернувся, відстань між ними та Єлецьким була близько 5-7 метрів, побачили в його руках пістолет і ОСОБА_15 почав стріляти в них. ОСОБА_7 стріляв зпочатку 2 постріла, потім ще 3. В нього він попав 1 раз в руку, якою він закривав очі, потім влучив 3 рази в тіло (2 рази в груди і 1 раз в живіт). Коли він добіг до ОСОБА_15 , то його бив, наніс приблизно 6 ударів лівою рукою, далі в нього заболів живіт і йому стало дуже погано, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 також руками і ногами били обвинуваченого, коли добігли до нього. Коли він побіг, то ОСОБА_12 та ОСОБА_11 бігли позаду нього і ОСОБА_15 ще стріляв в них всіх. Побігли вони, щоб забезпечити безпеку іншим людям, які були на річці. Коли вони бігли, ОСОБА_7 продовжував в них стріляти.

Потерпілий ОСОБА_11 надав в суді першої інстанції показання про те, що 25.06.2021 ввечері вони на річці по вул. Шевченко в м.Харкові разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , де відпочивали та вживали спиртні напої. Через деякий час вони вирішити сходити в кіоск купити пива. Вони купляли пиво та спілкувались з продавцем. Обвинуваченому ОСОБА_7 набридло чекати і між ними виник конфлікт. Закінчилось все миром, а ОСОБА_7 поїхав. Через 20-30 хвилин обвинувачений повернувся, покликав їх «обернитесь», вони повернулись, в його руках знаходився предмет, схожий на пістолет. Потім, ОСОБА_7 вистрілив 2 рази, в нього не влучив. ОСОБА_13 побіг до ОСОБА_15 , він і ОСОБА_16 також побігли всі разом, і ОСОБА_15 стріляв в них, вистрілявши всю обійму. Коли він біг, то відчув 1 удар в праве коліно від пострілу Єлецького. ОСОБА_13 , коли перший добіг до ОСОБА_15 , збив того з ніг, пістолет випав та лежав десь поряд. Він з ОСОБА_12 також підбігли і почали бити ОСОБА_17 .

Допитаний в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що 25.06.2021 приблизно о 18-00 год. він був на річці по вул. Шевченко в м.Харкові разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , де вживали спиртні напої. Через деякий час вони вирішити сходити в «Кісет» купити пива. Вони купляли пиво та спілкувались з продавцем, можливо довго спілкувались. Обвинуваченому ОСОБА_7 , який стояв позаду них, набридло чекати, він почав робити зауваження і між ними виник конфлікт. Всі вийшли надвір. Потім все вирішилось мирним шляхом, як він думав. Обвинувачений був з дівчиною. Погроз від обвинуваченого він не чув. Далі, вони повернулись на річку, сиділи відпочивали, пили пиво. Почув хлопки-вистріли з пістолету. Це обвинувачений стріляв в їх бік. ОСОБА_18 пішов вперед, вони з ОСОБА_11 пішли за ним, щоб попередити подальшу стрільбу. Вказав, що куля влучила в плече та щоку, куля до сих пір є, відчув вже як приїхала швидка допомога. Коли вони підбігли до обвинуваченого, то стали його бити. Обвинувачений перебував на відстані 5-7 метрів. Розумів, що обвинувачений стріляє зі зброї в них.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що потерпілі надавли завідомо неправдиві показання у цьому кримінальному провадженні чи вони мають намір обмовити обвинуваченого.

Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, у зв`язку з чим апеляційні доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки потерпілі надавали в суді першої інстанції послідовні пояснення, показання, які викладені в оскаржуваному вироку, відповідають їх показанням, які вони надали в ході судового розгляду.

Будь-яких доказів про те, що потерпілі не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинуваченим та його захисником суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого в цій частині є безпідставною.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 був вимушений захищатися від дій потерпілих, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки спростовуються зазначеними вище показаннями потерпілих, які вони надавали під час судового розгляду в суді першої інстанції, а також рештою доказів у справі.

Колегія суддів також критично відноситься до доводів обвинуваченого про те, що судом не перевірено версію сторони захисту про вчинення злочину стосовно самого ОСОБА_7 під час інкримінованих йому подій, оскільки вони суперечать та виходять за межі вимог ст.337 КПК України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції навів в оскаржуваному вироку ті докази, в тому числі показання потерпілих, які вважав необхідним та достатнім для підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку дані, що містяться у:

- рапорті інспектора чергового Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_19 , в якому зазначено, що 26.06.2021 о 00-53 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.06.2021 о 00-51 год. за адресою: АДРЕСА_2 , лікар ОСОБА_20 , потерпілий ОСОБА_13 22.11.1992 р., звернувся за допомогою діагноз: вогнепальне поранення черевної порожнини, грудної клітини справа та зліва алкоголь?. Стан тяжкий. Дата скоєння 26.06.2021 о 00-51 год. Пояснення: невідомий стріляв о 22-30;

- рапорті інспектора чергового Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_19 , з якого вбачається, що 26.06.2021 о 00-42 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.06.2021 о 00-42 год. за адресою: АДРЕСА_2 , лікар ОСОБА_20 , потерпілий ОСОБА_7 24.03.1988 р., звернувся за допомогою діагноз: ЗЧМТ, СГМ, множинні гематоми потилиці, забійна рана лобної ділянки, пере орбітальні гематоми, закритий перелом кісток носу, забіг грудної клітини, перелом ребер, алкоголь?.Дата скоєння 26.06.2021 00-42 год. Пояснення: побили невідомі приблизно о 22-20;

- заяві ОСОБА_11 , згідно якої, останній просить прийняти міри до невідомого, який 25.06.2021 приблизно о 22-00 год. по АДРЕСА_3 спричинив йому тілесні ушкодження;

- консультативному висновку лікаря спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І. Мещанінова» ХМР від 25.06.2021 №08/1481, в якому зазначено, що ОСОБА_21 має діагноз садно с/з лівої частини;

- заяві ОСОБА_12 , в якій останній просить прийняти міри до невідомого, який 25.06.2021 приблизно о 22-00 год. по АДРЕСА_3 спричинив йому тілесні ушкодження;

- консультативному висновку лікаря спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І. Мещанінова» ХМР від 27.06.2021 №08/1482, в якому зазначено, що ОСОБА_12 має діагноз вогнепальне поранення лівого плеча;

- заяві ОСОБА_13 , в якій останній просить прийняти міри до невідомого, який 25.06.2021 приблизно о 22-00 год. по АДРЕСА_3 спричинив йому тілесні ушкодження;

- консультативному висновку лікаря спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 25.06.2021 №10/1183, згідно якого, ОСОБА_13 має діагноз проникаюче в черевну порожнину вогнепальне (польове) поранення грудної клітини, передньої черевної стінки з пораненням кишки, поранення тонкої та товстої кишки, внутрішньочеревна кровотеча 2 ступеню;

- рапорті т.в.о. заступника командира 6 роти батальйону 4 УПП в Х/о ДПП ОСОБА_22 вбачається, що 25.06.2021 близько 22-42 в складі екіпажу 1252 - ОСОБА_23 , ОСОБА_24 прибув за адресою: АДРЕСА_3 «тілесні ушкодження». Прибувши за вказаною адресою біля магазину «Кісет» було виявлено ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 .. В ході конфлікту ОСОБА_7 застосував пістолет -револьвер типу «Флобер», внаслідок чого ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 отримали тілесні ушкодження, потім вищевказані особи нанесли тілесні ушкодження Єлецькому;

- протоколі огляду місця події від 26.06.2021 року проведеного в період часу з 00-02 год. по 00-20 год. слідчим ХРУП №1 ГУ НП в Х/о ОСОБА_27 та ілюстративного матеріалу до нього, з якого вбачається, що місцем проведення огляду є відкрита ділянка місцевості, розташована біля торгівельного павільйону «Кісет» за адресою: м.Харків вул. Шевченка 317 на зупинці громадського транспорту «Журавлівський гідропарк» на відстані приблизно 10 метрів від торгового павільйону. На ґрунтовій поверхні було виявлено плями речовини бурого кольору, яка була змита на марлевий тампон, до якого додається контрольний марлевий тампон, кожен упаковані в паперові конверти, на одному напис-змив речовини бурого кольору на марлевий тампон, на другому напис-контрольний марлевий тампон, які упаковані в один паперовий конверт. На відстані приблизно 14 м. від торгівельного павільйоні на рослинній ділянці виявлено предмет схожий на револьвер чорного кольору з маркуванням по лівій частині стволу «cal, 4mm Rands Curle» НОМЕР_1 » на барабані « НОМЕР_2 », на правій частині револьверу на стволі -«Stalker R1-F4.5», на корпусі поряд з барабаном мається напис «Stalker» та гравіювання «S». Також під барабаном мається напис «Made by ATAK Ltd», поміщено в картонну коробку із фіксуючими полімерними стяжками;

- протоколі огляду місця події від 26.06.2021 року проведеного в період часу з 01-40 год. по 02-20 год. слідчим ХРУП №1 ГУ НП в Х/о ОСОБА_27 та ілюстративного матеріалу до нього вбачається, що місцем проведення огляду є палата №227 у відділенні полі травми лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І. Мещанінова за адресою: м.Харків вул. Балакірєва 3А. Палата знаходиться на 2 поверсі відділення. При вході в палату на другому по ліву сторону ліжку знаходиться громадянин згідно супровідного листа №1488/204 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Біля даного громадянина біля ліжка знаходиться комод з шухлядою та ящиком. На даному комоді знаходяться рукавиці без пальців на праву та ліву руку. На рукавичці правої руки, а саме в середині її виявлено полімерний пакунок, в якому знаходиться речовина білого кольору, структурно схожа на кристалічну. Рукавиці темного кольору з написом SPL на липучці. Крім цього з комоду було виявлено та вилучено одяг вищевказаного громадянина, а саме шльопки темно синього кольору з написом Nike, місцями вкриті ґрунтом та чорна жилетка з жовтими вставками за написом «benger» яка частково вкрита грунтом та нашаруванням речовини бурого кольору,кросівок синього кольору на ліву ногу «Cross 5»;

- постанові про визнання речовими доказами, винесеною слідчим СВ ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_28 від 26.06.2021;

- ухвалі Київського районного суду м.Харкова від 03.09.2021, якою накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 26.06.2021 року в приміщенні палати №227, відділення політравми ХМКЛ швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова;

- висновку судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/121-21/14383-Д від 02.07.2021 зазначено, що на поверхні наданого на дослідження об`єкту - предмета зовні схожого на револьвер, з написом на поверхні, а саме з лівого боку -1018-90 «Cal.4mm Randz Curte», з правого боку «STALKER R1-F4.5», «Made by ATAK Arms Ltd" «S STALKER» з дев`ятьма гільзами в барабані, слідів папілярних ліній не виявлено;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2021 та довідки до протоколу за участю потерпілого ОСОБА_11 , з якого вбачається, що останній вказав, що впізнає чоловіка за фотознімком №3 (за довідкою - це ОСОБА_7 ), як того, який в ніч з 25.06.2021 на 26.06.2021 перебував поруч з кисетом, розташованим за адресою: м.Харків вул. Шевченка 317, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин застосував зброю та влучив в тіло декілька разів. Чоловіка впізнав за загальними ознаками: форма обличчя, зачіска, колір волосся, очі, ніс, губи.

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2021 та довідки до протоколу за участю потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого, останній вказав, що впізнає чоловіка за фотознімком №1 (за довідкою - це ОСОБА_7 ),, як того, який в ніч з 25.06.2021 на 26.06.2021 перебував поруч з кисетом, розташованим за адресою: м.Харків вул. Шевченка 317, де під час конфлікту застосував зброю відносно потерпілого та його знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Чоловіка впізнав за загальними ознаками: форма обличчя, зачіска, колір волосся, очі, ніс, губи;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.07.2021 та довідки до протоколу за участю потерпілого ОСОБА_13 , з якого вбачається, що останній впізнає чоловіка за фотознімком №2 (за довідкою - це ОСОБА_7 ),, як того, який в ніч з 25.06.2021 на 26.06.2021 перебував поруч з кисетом, розташованим за адресою: м.Харків вул. Шевченка 317, де застосував зброю відносно потерпілого та його знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в результаті чого останні отримали тілесні ушкодження. Чоловіка впізнав за загальними ознаками: форма обличчя, зачіска, колір волосся, очі, ніс, губи;

- висновку судово-медичної експертизи №09-966/21 від 29.06.2021, з якого вбачається, що у ОСОБА_11 мають місце наступні тілесні ушкодження: садно на передній поверхні лівої гомілки у середній третині. Дане ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету, що мав обмежену діючу поверхню, за механізмом удару-тертя, та враховуючи його морфологічні ознаки, могло бути отримано у строк вказаний у постанові. За ступенем тяжкості садно викликає незначні, скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до Легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2 «б», 2.3.5 « «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом N°6 МОЗ України від 17.01.1995 року». Враховуючи характер, розмірі та локалізацію тілесного ушкодження, встановленого у ОСОБА_11 , можливість його утворення внаслідок одноразового падіння потерпілого на площині (тобто «з висоти власного зросту»), виключається;

- висновку судово-медичної експертизи №09-965/21 від 29.06.2021, в якому зазначено, що у ОСОБА_12 встановлені наступні тілесні ушкодження: садна в підборідній ділянці, на передній поверхні лівого плеча. Ці ушкодження утворились від травматичної дії тупого твердого предмету (ів) з обмеженою площею контакту за механізмом удар- тертя. Вищевказані ушкодження враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані протягом 3-5 діб до моменту огляду. За ступенем тяжкості садна викликали незначні, скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до Легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2 «б», 2.3.5 « «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом N6 МОЗ України від 17.01.1995 року». Враховуючи характер, розмірі та локалізацію тілесного ушкодження, встановленого у ОСОБА_11 , можливість його утворення внаслідок одноразового падіння потерпілого на площині (тобто «з висоти власного зросту»), виключається;

-висновку судово -медичної експертизи №12-14/387-А/21 від 29.09.2021, з якого, що з врахуванням даних медичної документації, у відповідь на поставлені слідчим питання, експерт прийшов до висновку, що у ОСОБА_29 , мають місце проникаючі сліпі кульові поранення грудної клітини та живота із ушкодженням 3-го та 4-го сегментів печінки та наскрізного ушкодження товстого і тонкого кишківника, які ускладнилися внутрішньо-черевною кровотечею (1000 мл.). При цьому вхідні поранення розташовані: на грудній клітині в проекції лінії реберної дуги -зліва по біля грудинній лінії, справа по середньо-ключичній лінії, а також на передній черевній стінці в верхній третині живота на 2 см. вище пупка. За механізмом: вищевказані ушкодження утворились в єдиний короткий проміжок часу в результаті не менш трьох пострілів із зброї, що була споряджена кулями, діаметр яких був в межах 0,5 см про це свідчать характеристики ран і виявлені під час ренген-дослідження 3 чужорідних тіла металевої щільності. Характер ушкоджень не виключає можливості отримання їх в строк 25.06.2021 при обставинах, що викладені в постанові слідчого. За ступенем тяжкості проникаючі сліпі кульові поранення грудної клітини та живота із ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися внутрішньо-черевною кровотечею належить до категорії Тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя відповідно до п.2.1.1 2 «а», п. 2.1.2, п.2.1.3. « «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом N°6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень, що мають місце у ОСОБА_13 по наявним судово-медичним даним не представляється можливим;

- консультативному висновку лікаря спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 26.06.2021 №10/8182, в якому зазначено, що ОСОБА_7 має діагноз: множинні садна та гематоми м`яких тканин голови, обличчя, забійно-рвана рана лівої спинної області, закритий перелам 8 ребра зліва, лівобічний іневмоторонс, забої м`яких тканин верхніх і нижніх кінцівок;

- висновку судово-медичної експертизи №12-14/386-А/21 від 29.06.2021, з урахуванням даних з медичної документації, в якому експерт дійшов висновку, що у відповідь на поставлені слідчим питання, експерт прийшов до висновків, що у гр. ОСОБА_7 , 33 років. має місце закрита тупа травма грудної клітини у вигляді перелому 8-го ребра зліва, що ускладнилася лівобічним гемопневмотораксом (скупченням крові та повітря у лівій плевральній порожнині), з приводу чого 26.06.2021 року проведене оперативне хірургічне лікування у вигляді торакоцентезу та дренування лівої плевральної порожнини за Бюлау. Окрім того, у гр. ОСОБА_7 має місце синець в потиличній ділянці та синці в обох навколоорбітальних ділянках, а також забито-рвана рана лівої виличної ділянки. За механізмом вищевказані ушкодження утворилися в короткий проміжок часу від травматично дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, тому, судити про конкретне знаряддя травм не є можливим. При цьому характер ушкоджень не виключає можливості їх утворення 25.06.2021 року, в час та при обставинах, що зазначені в постанові слідчого. За ступенем тяжкості: Чисельні синці на голові, як у сукупності так і поодинці, викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою належать до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень відповідно до п. 2.3.2. «б», п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом N° 6 МО3 України від 17 01. 1995 р. Забито-рвана рана лівої виличної ділянки із проведенням ПХО рани та накладанням шовного матеріалу належить до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. що спричинили за собою короткочасний розлад здоров?я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п. 2.3.2. «а», п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом N° 6 МО3 України від 17.01.1995 р. Закрита тупа травма грудної клітини у вигляді перелому 8-го ребра зліва, що ускладнилася лівобічним гемопневмотораксом належить до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п 2.1.1. «а», п. 2.1.2, п. 2. 1. 3 «л» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МО3 України від 17.01.1995 p. Встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень, що мають місце у гр. ОСОБА_7 , а також взаємне розташування потерпілого та нападника (нападників) під час заподіяння тілесних ушкоджень, по наявним судово-медичним даним не представляється можливим;

- заяві ОСОБА_11 про добровільну видачу останнім працівникам поліції свої речі: штани чорного кольору, сорочку чорного кольору, в яких він перебував 25.06.2021 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1570-Дм/21 від 06.08.2021, в якому зазначено, що 3.1 Згідно «Висновку експерта» № 14/1558-Дм/21 від 03.08.2021 р. «Кров підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В». 3.2. Згідно висновку експерта № 14/1536-Дм/21 від 30.07.202 1 р. : «Кров потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А». 3.3. Згідно висновку експерта № 14/1538-Дм/21 від 30.07.2021р. : «Кров потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи АВ». 3 4. Згідно «Висновку експерта» №14/1537-Дм/21 від 30.07.2021р.: «Кров потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В». 3.5. На сорочці чорного кольору (об?єкти №l-6), що належить потерпілому ОСОБА_11 знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти -А, походження якої від потерпілого ОСОБА_12 не виключається. Від потерпілих гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_7 ця кров походити не може;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1569-Дм/21 від 04.08.2021, згідно якого, на штанах потерпілого ОСОБА_11 (об?єкти №3,4), знайдена кров людини групи АВ, властивій йому самому. Від потерпілих гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_7 ця кров походити не може. На вищевказаних штанах (об`єкт №6) знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_12 не виключається. Від потерпілих гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_7 ця кров походити не може. На цих же штанях в об`єктах №1,2,5 наявність крові не встановлена;

- постанові про визнання речовими доказами від 06.09.2021, відповідно до якої, рукавиці на праву та ліву руки, жилет чорно-жовтого кольору та штани спортивні темно-синього кольору, які належать ОСОБА_7 визнані речовими доказами;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1568-Дм/21 від 05.08.2021, в якому зазначено, що на чоловічих шортах (об?єкти №№ 3,9), що належать потерпілому ОСОБА_12 , знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від підозрюваного ОСОБА_7 не виключається. Від потерпілих гр.гр. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 ця кров походити не може. 3.6. На вищевказаних чоловічих шортах (об?єкти №№1,2,4-8,10), знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, властивої самому ОСОБА_12 . Від потерпілих гр.гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_7 ця кров походити не може. 3.7. На цих же чоловічих шортах, в об?єкті № 11, знайдена кров людини, в якій виявлені антигени А та В. Отже, дана кров може відноситись до групи AB і походити від однієї людини, якою може бути потерпілий ОСОБА_11 . Крім того, неможна категорично виключити у вказаному об?єкті можливості змішування крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А, властивої потерпілому ОСОБА_12 , 3 кров`ю групи А з ізогемаглютиніном дити-В, що може походити від підозрюваного ОСОБА_7 ;

- заяві потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до якої, останній добровільно видав працівниками поліції свої речі: джинсові шорти «Дольче Габана»;

- заяві потерпілого ОСОБА_13 , згідно якої, останній добровільно видав співробітника поліції свої речі, а саме: футболку, білі кросівки, брюки сірого кольору, білі шкарпетки та сірі труси;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1566-Дм/21 від 04.08.2021, в якому зазначено, що на правому кросівку (об`єкти №3,4) та лівому кросівку (об`єкти №5-7) потерпілого ОСОБА_13 виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинінами анти-В, походження якої від ОСОБА_7 не виключається. На вищевказаному лівому кросівку (об`єкти №8,9) знайдені сліди крові людини, групова належність якої не встановлена із-зі стійкого впливу предмету-носію. На вищевказаному правому кросівку в об`єктах №1,2 наявність крові не встановлена;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1565-Дм/21 від 04.08.2021, згідно якого, на сорочці-тенісці чоловічій (у постанові - футболка) блакитного кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в об?єктах №9,19, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виключається. Від самого ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_11 дана кров походити не може. 3.6 На сорочці -тенісці потерпілого ОСОБА_13 , в об?єктах №1,2,17,20,21,23,25 виявлена кров людини групи В з ізогемаглютинінами анти-А, яка може походити від потерпілого ОСОБА_12 . Від підозрюваного ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 дана кров виникнути не могла. 3.7 На сорочці -тенісці потерпілого ОСОБА_13 в об`єктах №6-8,12,13,26 знайдена кров людини, в якій виявлений тільки антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже, можна вважати, що дана кров відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, властивої самому потерпілому ОСОБА_13 . Від підозрюваного ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_12 потерпілого ОСОБА_30 дана кров походити не може. 3.8. На сорочці тенісці, що належить потерпілому ОСОБА_13 , в об?єкті № 16 виявлені дуже слабо виражені сліди крові, видова належність якої не встановлена 3.9. На сорочці-тенісці потерпілого ОСОБА_13 в об?єктах № 3-5, 10, 14,15, 18,22,24 кров не виявлена;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1567-Дм/21 від 06.08.2021, в якому зазначено, що на брюках сіро-чорного кольору (об`єкт №1), що належать потерпілому ОСОБА_13 знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином можна вважати ,що кров в зазначеному об`єкті належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, властивій йому самому. Від потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_7 ця кров походити не може. 3.6. На вищезазначених брюках (об`єкти №3,4,9,10,12,15,16) знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_12 не виключається. Від потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_7 ця кров походити не може. 3.7 На брюках, що належать потерпілому ОСОБА_13 в об`єкті №18 знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походженн якої від підозрюваного ОСОБА_7 не виключається. Від потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ця кров походити не може. На вищезазначених брюках (об`єкти №5,7,8,17,19) знайдені сліди крові людини , групова належність якої не встановлена із-за стійкого впливу предмету-носію. 3.9. На цих же брюках, об`єкти №2,6,11,13,14,20 наявність крові не встановлена;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1561-Дм/21 від 04.08.2021, згідно якого, на рукавичках чоловічих з обрізними пальцями, які належать підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на великому пальці рукавички на праву руку - в об?єкті №11, - виявлена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виключається. Від потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та від підозрюваного ОСОБА_31 дана кров походити не може. 3.6. На рукавичках з обрізними пальцями, вилучених у підозрюваного ОСОБА_32 , в об`єктах NoN61,3,4,6,9,12-16, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, властивої йому самому. Від потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 дана кров походити не може. 3.7. На рукавичках підозрюваного ОСОБА_7 , в об?єктах №2,5,8,17, знайдена кров людини і виявлені антигени А і В та ізогемаглютинін анти-В. Отже, в даних об?єктах кров групи А з ізогемаглютиніном анти-В, властивої ОСОБА_7 , може бути змішана з кров?ю групи В з ізогемаглютиніном анти-А, властивої потерпілому ОСОБА_12 , і (або) з кров?ю групи АВ, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Від потерпілого ОСОБА_13 дана кров виникнути не могла. 3.8. На рукавичках з обрізними пальцями, вилучених у підозрюваного ОСОБА_7 , в об?єкті №7, знайдена кров людини, в якій виявлені антигени А і В та ізогемаглютинін анти-А. Таким чином, у вказаному об?єкті кров групи В з ізогемаглютиніном анти-А, яка може походити від потерпілого ОСОБА_12 , змішана з кров?ю групи А з ізогемаглютиніном анти-В, властивої підозрюваному ОСОБА_7 , і (або) з кров?ю групи АВ, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Від потерпілого ОСОБА_13 кров у об?єкті №7 походити не може. 3.9 На рукавичках підозрюваного ОСОБА_7 , в об?єктах №10,18, знайдена кров людини, в якій виявлені антигени А і В. Отже, дана кров може походити від однієї людини з групою кров АВ, в тому числі від ОСОБА_11 , або може бути змішаною: кров групи А з ізогемаглютиніном анти-В, властивої ОСОБА_7 , з кров?ю групи В з ізогемаглютиніном анти-А, яка може походити від потерплого ОСОБА_12 , або з кров?ю групи АВ, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Крім того, не можна виключити можливості, що у вказаних об?єктах кров групи В з ізогемаглютиніном анти-А, властивої потерпілому ОСОБА_12 , може бути змішана з кров?ю групи АВ, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Від потерпілого ОСОБА_13 кров у об?єктах №10,18 виникнути не могла. 3.8. На рукавичках підозрюваного ОСОБА_7 в об?єкті №19 кров не виявлена;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1564-Дм/21 від 05.08.2021, в якому зазначено, що на кросівці на ліву ногу (об`єкти №1-9), що належить підозрюваному ОСОБА_7 наявність крові не встановлена;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1563-Дм/21 від 04.08.2021, згідно якого, на штанах (об`єкти №1-3, 5-9,13-15,17,19,20) підозрюваного ОСОБА_7 знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, властива йому самому. Від ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ця кров походити не може. 3.6. На вищезазначених штанах, в об`єкті №4 знайдена кров людини, в якій виявлені антигени А і В. Отже, дана кров може відноситись до групи АВ і походити від однієї людини, якою може бути потерпілий ОСОБА_11 . Крім того, неможна категорично виключити у вказаному об`єкті можливості змішування крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А, властивої потерпілому ОСОБА_12 з кров`ю групи А з ізогемаглютиніном анти-В, що може походити від підозрюваного ОСОБА_7 . 3.7. На цих же штанах, в об`єктах №10-12,16,18 наявність крові не встановлена;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1562-Дм/21 від 06.08.2021, в якому зазначено, що на жилеті (об`єкти №1-7,10) , що належить підозрюваному ОСОБА_7 знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, властива йому самому. Від потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ця кров походити не може. 3.6 На вищезазначеному жилеті в об`єктах №8-9,11,12 знайдені сліди крові людини, групова належність якої не встановлена із-за стійкого впливу предмету-носія;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1559-Дм/21 від 05.08.2021, згідно якого, в змиві (об`єкт №1), вилученому в ході огляду місця події знайдена кров групи А з ізогемаглютинінами анти-В з супутнім антигеном Н, походження якої від підозрюваного ОСОБА_7 не виключається. Крім того, не можна виключити в цьому об`єкті присутності домішку крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що може походити від потерпілого ОСОБА_13 . Від потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ця кров походити не може;

- висновку судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1560-Дм/21 від 05.08.2021, в якому зазначено, що в змиві з правої руки ОСОБА_7 (об`єкт №2) знайдені незначні сліди крові, встановити видову приналежність якої не виявилось можливим. 3.5. В змиві з лівої руки ОСОБА_7 (об`єкт №1) наявність крові не встановлено;

- висновках судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/1538-Дм/21 від 30.07.2021, №14/1536-Дм/21 від 30.07.2021, №14/1537-Дм/21 від 30.07.2021, №14/1558-Дм/21 від 03.08.2021, в яких встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відноситься до групи АВ, кров потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, кров підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В;

- постановах прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова від 26.06.2021 року, якими вирішено відібрати зразки крові потерпілих та обвинуваченого для проведення експертиз;

- протоколах пред`явлення для впізнання від 21.07.2021 року за участі свідка ОСОБА_10 , яка впізнала потерпілих, як осіб, з якими був конфлікт біля кіоску «Кісет» на вул. Шевченко, 317 в м. Харкові за участі цих осіб та ОСОБА_7 ;

- висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-21/17096-БЛ від 09.09.2021, в якому зазначено, що наданий револьвер до категорії вогнепальної зброї не відноситься та є 9 зарядним револьвером «STALKER» моделі «R1-F4.5» калібру 4 мм серія/номер НОМЕР_1 виробництва Туреччини, що призначений для тренувальної стрільби поза спеціальними приміщеннями й площадками патронами Флобера калібру 4 мм. Наданий на дослідження револьвер виготовлений промисловим способом (Туреччина). Наданий на дослідження револьвер придатний до використання за призначенням (проведення пострілів стандартними патронами Флобера калібру 4 мм). Надані на дослідження 9 предметів є складовими елементами патронів-стріляними гільзами патронів Флобера калібру 4 мм, що призначені для застосування у зброї відповідного калібру та типорозміру патронника для тренувальної стрільби поза спеціальними приміщеннями й площадками;

- протоколі огляду місця події від 09.08.2021 року проведеного в період часу з 11-10 год. по 11-25 год. слідчим ХРУП №1 ГУ НП в Х/о ОСОБА_33 , з якого вбачається, що місцем проведення огляду є каб. №61, який знаходиться в КНП «Міська поліклініка №6» ХМР за адресою: м.Харків пр-т Ювілейний 54 Б. Даний кабінет розташований на 3 поверсі, де вхід до даного кабінету здійснюється через дерев`яні двері білого кольору. На дверях мається напис №61 лікар -хірург. В кабінеті знаходиться лікар ОСОБА_34 , яка на підставі запиту надала предмет, ззовні схожий на кулю, яка була вилучена 25.06.2021 у гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканця АДРЕСА_5 . В ході огляду було встановлено, що предмет дійсно схожий на кулю. Ззовні має округлу форму, виготовлену з металу темно-коричневого кольору, довжина складає 0,5 мм. Після чого вищевказаний предмет поміщається до спеціального пакету експертної служби МВС України №2836717;

- висновку судової балістичної експертизи №СЕ-19/121/21/17807-ВЛ від 10.09.202, згідно якого, надана куля є складовим елементом патрону-кулею патрона Флобера калібру 4 мм призначеного для застосування у зброї відповідного калібру та типорозміру патронника для тренувальної стрільби поза спеціальними приміщеннями й площадками. Надана на дослідження куля виготовлена промисловим способом. Слідоутворення на наданій на дослідження кулі непридатне для ідентифікації конкретного екземпляру зброї;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 28.07.2021 року, проведеного в період часу з 14-32 год. по 15-02 год. слідчим ХРУП №1 ГУ НП в Х/о ОСОБА_33 та відеозаписом до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_35 , з якого вбачається, що ОСОБА_7 запропоновано розповісти про обставини подій, на що він пояснив, що 25.06.2021 приблизно о 22 год. він разом з дівчиною приїхав до ОСОБА_36 . Коли підозрюваний ОСОБА_15 купував шампанське, то троє невідомих почали чіплятись до його дівчини. Після чого підозрюваний попередив, тримаючи пляшку в руках, що якщо не відчепляться, то отримають по голові, хлопці перебували з явними ознаками алкогольних напоїв. Начебто все закінчилось, підозрюваний став від`їжджати додому, але хлопці вслід почали ображати нецензурною лайкою. Після чого підозрюваний під`їхав до хлопців та сказав, що зараз «постріляє», на що хлопці ще більше почали ругатись і провокувати. Потім підозрюваний розвернувся та поїхав на велосипеді додому та взяв пістолет. Через деякий час повернувся, хлопці знаходились на зупинці. Зазначив, що поїхав до себе додому за зброєю, а саме за ОСОБА_37 , який подарував знайомий досить давно, марку та модель підозрюваний не пам`ятає. Перебував у робочому стані, був чорного кольору на 9 патронів, був заряджений, всі знаходились в середині барабану». Після чого повернувся на зупинку, підозрюваний провів до місця, куди приїхав. Після чого показав рукою, де знаходились хлопці, коли він приїхав. Коли приїхав підозрюваний ОСОБА_15 до хлопців то він повідомив, що сказав їм нецензурну лайку в їх бік та тримаючи зброю у правій руці зробив вистріл в землю, а хлопці замість того, щоб розбігтись, побігли в бік підозрюваного. Всі хлопці, які знаходились на зупинці сиділи обличчям до зупинки, а один з них обличчям до нього, який бачив підозрюваного. На думку останнього, бачив підозрюваного ОСОБА_26 . Після чого невідомі хлопці в кількості 3 осіб почали бігти на підозрюваного, а останній почав відходити та стріляти в них. Підозрюваний повідомляє, що останній тримав пістолет в правій руці, цілившись в тулуб. Вперше підозрюваний влучив в ОСОБА_26 , оскільки він перший біг на підозрюваного. Після чого влучив тричі в ОСОБА_26 та влучив здається в живіт.

Судом першої інстанції також досліджувався в судовому засіданні речові докази у справі, що надані стороною обвинувачення (револьвер, куля, змиви, речі обвинуваченого (жилетка, рукавиця, штани, кросівок)) за участі сторони захисту та обвинувачення.

При цьому, досліджений револьвер містить 9 пустих гільз, що підтверджує повне використання всіх 9 куль.

Жодних підстав, які б свідчили про недопустимість вищезазначених доказів, в апеляційних скаргах стороною захисту не наведено.

Цих відомостей не надано і під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, захисником та обвинуваченим не надано жодного доказу на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в тому числі ст.ст. 104, 105, 106, 240, 223 КПК України, при проведенні слідчого експерименту від 28.07.2021 року за участю ОСОБА_7 чи під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, які б тягнули за собою визнання вищезазначеного протоколу слідчих дій від 28.07.2021 року недопустимими доказами.

В мотивувальній частині вироку суд наведено переконливі докази на підтвердження вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, розкрив їх зміст та дав їм належну оцінку, з якими також погоджується і колегія суддів.

Твердження сторони захисту про те, що вистріл з пістолету - револьверу «STALKER», моделі «R1-F4.5», калібру 4 мм, не міг спричинити тілесних ушкоджень, від яких людина могла померти, на думку колегії суддів, є субєктивними та безпідставними, оскільки повністю спростовуються фактичними обставинами цієї справи, відповідно до яких, потерпілому ОСОБА_13 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження: проникаючі сліпі кульові поранення грудної клітини та живота із ушкодженням 3-го та 4-го сегментів печінки та наскрізного ушкодження товстого і тонкого кишківника, які ускладнилися внутрішньо-черевною кровотечею (1000 мл.).

Колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами обвинуваченого і захисника щодо невірної правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 - п.1 ч.2 ст. 115 КК України, оскільки відсутні об`єктивні підстави для цього.

Зокрема, зазначені вище показання потерпілих, які вони надавали під час їх допиту в суді першої інстанції, зважаючи на рівень їх аргументованості, колегія суддів вважає переконливими та послідовними, вони узгоджуються зі всією сукупністю фактичних обставин справи та відомостями письмових доказів у цій справі.

Вирішуючи питання про направленість умислу ОСОБА_7 , колегія суддів вбачає наявність прямого умислу у обвинуваченого на вбивство потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки перед протиправними діями обвинуваченого у останнього була сварка з потерпілими із-за дівчини. Після первинного конфлікту обвинувачений поїхав до себе додому, де взяв з собою револвер з патронами та повернувався до місця події. Повернувшись назад, обвинувачений знову зустрів потерпілих та, як сам зазначає ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, першим почав спілкування із потерпілими, що також узгоджується з показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили в суді першої інстанції, що коли ОСОБА_7 повернувся, останній почав стрілять в них. Після цього потерпілі побігли в сторону обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_13 надав показання в суді першої інстанції, що ОСОБА_7 спочатку здійснив 2 постріли, потім ще 3. В нього він попав 1 раз в руку, якою він закривав очі, потім влучив 3 рази в тіло (2 рази в груди і 1 раз в живіт).

Потерпілий ОСОБА_11 зазначив під час свого допиту, що обвинувачений ОСОБА_7 вистрілив 2 рази, в нього не влучив. ОСОБА_13 побіг до Єлецького, він і ОСОБА_16 також побігли всі разом, і ОСОБА_15 стріляв в них, вистрілявши всю обійму. Коли він біг, то відчув 1 удар в праве коліно від пострілу Єлецького. ОСОБА_13 , коли перший добіг до ОСОБА_15 , збив того з ніг, пістолет випав та лежав десь поряд. Він з ОСОБА_12 також підбігли і почали бити ОСОБА_17 .

Потерпілий ОСОБА_12 пояснив в суді першої інстанції, що обвинувачений стріляв в їх бік. ОСОБА_18 пішов вперед, вони з ОСОБА_11 пішли за ним, щоб попередити подальшу стрільбу. Вказав, що куля влучила в плече та щоку, куля до сих пір є, відчув вже як приїхала швидка допомога. Коли вони підбігли до обвинуваченого, то стали його бити. Обвинувачений перебував на відстані 5-7 метрів.

Показання потерпілих також підтверджуються іншими вищезазначеними письмовими доказами, належність та допустимість яких сторона захисту не оспорює в своїх апеляційних скаргах.

Судом першої інстанції також досіджений під час судового розгляду речовий доказ у справі - револьвер «Stalker R1F4.5», калібр 4 мм на 9 патронів, під патрон Флобера. При цьому револьвер містить тільки 9 пустих гільз, що підтверджує повне використання всіх 9 куль.

Апеляційні доводи, що містяться у апеляційній скарзі обвинуваченого, про те, що ОСОБА_7 здійснював постріли тільки в землю, на думку колегії суддів, є безпідставними та необгрунтованими, оскільки повністю спростовуються наявним тілесними ушкодженнями у потерпіли, а саме: у потерпілого ОСОБА_13 - проникаючі сліпі кульові поранення грудної клітини та живота із ушкодженням 3-го та 4-го сегментів печінки та наскрізного ушкодження товстого і тонкого кишківника; у потерпілого ОСОБА_11 - садно на передній поверхні лівої гомілки у середній третині; у потерпілого ОСОБА_12 - садна в підборідній ділянці та на передній поверхні лівого плеч.

Окрім цього, колегія суддів враховую знаряддя злочину - револьвер «Stalker R1F4.5», калібр 4 мм на 9 патронів, під патрон Флобера, який хоча і не є вогнепальною зброєю, але від вистріл якої з близької відстані може настати смерть людини.

Крім того, апеляційний суд також враховує спосіб заподіяння тілесних ушкоджень (постріли у потерпілих з близької відстані, як пояснили потерпілі, 5-7 метрів) та локалізацію спричинених потерпілим тілесних ушкоджень ( ОСОБА_13 - проникаючі сліпі кульові поранення грудної клітини та живота із ушкодженням 3-го та 4-го сегментів печінки та наскрізного ушкодження товстого і тонкого кишківника; ОСОБА_12 - садна в підборідній ділянці, на передній поверхні лівого плеча), .

При цьому, свій злочинний умисел ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, що не залежали вій його волі, оскільки він використав шляхом пострілів всі наявні у нього набої, а потерпілі під час пострілів почали здійснювати активний опір і повалили ОСОБА_7 на землю, і внаслідок того, що потерпілим своєчасно було надано медичну допомогу.

Стороною захисту не надано будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування зазначених відомостей.

Момент виникнення у обвинуваченого ОСОБА_7 умислу та мотивів на позбавлення життя потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 чітко зазначений в формулюванні обвинувачення, визнаного судомо доведеним, та в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, у зв`язку з чим апеляційні доводи в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів бере до уваги роз`яснення, що містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», де зазначено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Відповідно до ст.15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Згідно з ч.2 ст.24 КК України, умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно надано критичну оцінку доводам сторони захисту про перевищення меж необхідної оборони від протиправних дій потерпілих, які на нього побігли, оскільки після закінчення первісного конфлікту, обвинувачений поїхав до себе додому, де взяв пістолет із набоями та самостійно повернувся на місце конфлікту зі зброєю (револьвером зарядженим 9 патронами), після чого без будь-якого приводу почав стріляти в бік потерпілих і тільки потім потерпілі побігли в бік обвинуваченого, щоб його зупинити.

Колегія суддів також враховує, що умисел ОСОБА_7 не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки він використав всі наявні в револьвері набої шляхом пострілів у потерпілих, але потерпілі вчиняли йому активний спротив, в тому числі, під час пострілів та повалили обвинуваченого на землю, і смерть потерпілих не настала, оскільки була надана невідкладна медична допомога.

Зазначені обставини, тобто поведінка обвинуваченого до та після вчиненого ним злочину, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчать про безпідставність апеляційних доводів обвинуваченого та його захисника щодо відсутності у ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також щодо неправильної правової кваліфікації його дій за ч.2 ст. 15 - п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Таким чином, суд першої інстнації дійшов вірного, обгрунтованого та вмотивованого висновку, що доводи обвинуваченого про оборону спростовуються доказами, які досліджені судом, оскільки в момент початку стрільби не було небезпеки для здоров`я та життя ОСОБА_7 з боку потерпілих, а тому в діях обвинуваченого відсутні ознаки самооборони, в тому числі її перевищення.

Отже, версія і доводи обвинуваченого та його захисника про незгоду з кваліфікацією дій обвинуваченого, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15 - п.1 ч.2 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двом або більше особам.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 - п.1 ч.2 ст. 115 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах.

Отже, версія і доводи обвинуваченого та його захисника про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого злочину, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту.

Щодо апеляційних доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду, оскільки під час судового не було допитано свідка ОСОБА_10 та продавця кіоску «Кісет» - ОСОБА_38 , колегія суддів зазначає, що такі доводи сторони захисту є субєктивними, так як під час судового розгляду судом першої інстанції декілька разів здійснювалися спроби виклику цих свідків (арк.60, 61, 129 т.2), але останні в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим прокурор в судовому засіданні від 24.01.2023 року відмовися від допиту цих свідків сторони обвинувачення (арк.134-135 т.2).

Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_38 були лише свідками первісного конфлікту між обвинуваченим та потерпілими, тобто не є очевидцями застосування ОСОБА_7 револверу для нанесення потерпілим ушкоджень, про що зазначив ОСОБА_7 як в своїй апеляційній скарзі, так і під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 КПК України, не суд першої інстанції, а саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити явку свідків обвинувачення у судове засідання.

Разом з тим, оскільки прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_38 , що є процесуальним правом сторони обвинувачення, а сторона захисту, користуючись передбаченим п. 1 ч. 4 ст. 42 КПК України правом вимагати виклику і допиту свідків, могла наполягати на необхідності здійснення їх допиту, то вже сторона захисту повинна була забезпечити його явку у судове засідання.

Натомість, суд першої інстанції був позбавлений можливості самостійно здійснювати розшук та забезпечувати явку свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_38 у судове засідання, чи з власної ініціативи звертатися до органу досудового розслідування з дорученням про встановлення місця проживання та забезпечення явки свідків, оскільки суд, відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження повинно здійснюватись в розумні строки, а згідно ч. 4 цієї статті провадження, щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Наведені вище матеріали кримінального провадження доводять, що суд першої інстанції створив усі необхідні умови для реалізації як стороною обвинувачення, так і стороною захисту процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, разом з тим, клопотань про доручення встановлення місця знаходження свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_38 чи застосування відносно нього примусового приводу стороною захисту заявлено не було.

Крім того, під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту судом апеляційної інстанції була викликана в судове засідання свідок ОСОБА_10 та оголошена перерва в судовому засіданні для явки свідка.

30.08.2023 року свідок ОСОБА_10 з`явилася до апеляційного суду, але у зв`язку з тим, що захисник ОСОБА_8 вже покинув приміщення ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в якому він знаходився разом із своїм підзахисним, колегією суддів, з урахуванням імперативних вимог ч.1 ст.52 КПК України, не вдалося допитати свідка ОСОБА_10 (арк.60-65 т.3).

Свідок ОСОБА_10 також надала до апеляційного суду письмову заяву, в якій, окрім іншого, остання зазначила, що не має можливості прибувати в наступні судові засідання, оскільки 04.09.2023 року вона виїжджає за кордон та повернеться до України тільки навесні 2024 року (арк.66 т.3).

Разом з цим, апеляційний суд, в силу вимог ч.ч.3, 4 ст. 95 КПК України, не може взяти до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_10 .

Окрім цього, матеріали цієї справи не містять відомостей про місце мешкання свідка ОСОБА_39 . Відповідних відомостей не надано і стороною захисту під час апеляційного розгляду, а тому суд апеляційної інстанції був позбавлений процесуальної можливості викликати в судове засідання цього свідка.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції створив усі необхідні умови для реалізації стороною захисту процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків щодо забезпечення явки вищезазначених свідків.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної скарги обвинуваченого та захисника в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, відомості про особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.

Так, кримінальне правопорушення за ч.2 ст.115 КК України, відповідно до класифікації за ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, обвинувачений є громадянином України, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, має середню загальну освіту, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні немає, характеризується посередньо, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, з 2009 року перебуває на обліку у лікаря - нарколога з діагнозом: синдром залежності від психостимуляторів.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Апеляційні доводи сторони захисту про зайву суворість призначеного ОСОБА_7 покарання як за злочин, передбачений ч.2 ст. 15 - п.1 ч.2 ст. 115 КК України, у виді 10 років позбавлення волі, так і за сукупністю злочинів у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо змінити вироку суду апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, - є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданих апеляційних скарг обвинуваченого і захисника ОСОБА_9 , об`єктивно відсутні нові обставини, які пом`якшують призначене покарання та вказують на його невиправдану суворість і несправедливість.

Крім того, питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені змістом статей 409, 414 КПК України, які передбачають повноваження суду апеляційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема, коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 12.07.2018 року у справі № 745/398/16-к).

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Колегія суддів враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільного небезпечності вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнні ним нових кримінальних правопорушень, а апеляційні вимоги сторони захисту щодо призначення менш суворого покарання є формальною, оскільки в своїй апеляційній скарзі обвинувачений та захисник ОСОБА_9 не обґрунтували, в зв`язку з чим таке пом`якшення покарання може позитивно вплинути на процес виправлення обвинуваченого.

Отже, з урахуванням відомостей про особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, фактичних обставин за цим кримінальним провадженням, наведених в оскаржуваному вироку, на думку колегії суддів, призначення покарання ОСОБА_7 , із застосовуванням положень ст.69 КК України, чи будь-якого іншого пом`якшення покарання, не буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, а також не буде відповідати вимогам статей 50, 65 КК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання як за ч.2 ст.15 - п.1 ч.2 ст. 115 КК України, так і за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника ОСОБА_9 , а також наданих стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Разом з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий -

Судді -