Провадження по справі № 1-кс/522/8078/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

25 грудня 2023 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України відносн:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні 3-х дітей, працюючого на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу організації діяльності підрозділів поліції на воді Національної поліції України, зареєтрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000310 від 22.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників підозрюваного - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Наказом «По особовому складу» т.в.о. голови Національної поліції України Івана Вигівського від 30.05.2023 за №798 о/с підполковник поліції ОСОБА_4 призначений на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу організації діяльності підрозділів поліції на воді Управління авіації та поліції на воді Національної поліції України, у порядку переведення з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу організаційно-методичного забезпечення.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закону), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

Статтею 23 Закону встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та ін.

Так, в силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_4 знав та розумів, що вимогами статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону, забороняється використовувати своє становище та пов`язані з ним можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції віднесені до правоохоронних органів. Таким чином, ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу.

У своїй діяльності ОСОБА_4 повинен керуватися Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету України, міжнародними договорами України, а також іншими нормативно-правовими актами, у тому числі нормативно-правовими актами і організаційно-розпорядчими документами МВС України та Національної поліції України, Положенням про Управління авіації та поліції на воді НП України, затвердженого наказом НПУ № 795 від 08.10.2020.

Так, відповідно до Положенням про Управління авіації та поліції на воді НП України управління, серед іншого, здійснює попередження, виявлення та припинення правопорушень, які вчиняються на морському, річковому та повітряному транспорті або за допомогою таких транспортних засобів, у тому числі дистанційно керованих.

Відповідно до посадової інструкції, яка затверджена 10.06.2023 наказом т.в.о. начальника Управління авіації та поліції на воді Національної поліції України, старший інспектор з особливих доручень відділу організації діяльності підрозділів поліції на воді Управління авіації та поліції на воді Національної поліції України ОСОБА_4 виконує наступні завдання та обов`язки: бере участь у проведенні комплексних інспектувань, контрольних, цільових перевірок, наданні практичної допомоги підрозділам поліції на воді; за дорученням керівництва Управління виїжджає у службові відрядження для проведення комплексних інспектувань, контрольних, цільових перевірок, службових розслідувань, а також для надання практичної допомоги під час проведення відпрацювань та спеціальних операцій; під час проведення комплексних інспектувань, контрольних, цільових перевірок органів і підрозділів поліції вивчає організацію їх роботи за основними напрямами службової діяльності, у тому числі оперативно-розшукової діяльності, вносить пропозиції керівникам територіальних органів поліції та підрозділів поліції на воді щодо підвищення ефективності роботи підпорядкованих підрозділів на воді; здійснює організаційно-методичне забезпечення службової діяльності підрозділів, які здійснюють роботу по застосуванню безпілотної авіації, а також підрозділів поліції на воді територіальних органів Національної поліції України щодо виявлення та припинення правопорушень, які вчиняються на водних об`єктах, інфраструктурі водного та повітряного транспорту; сприяє в межах компетенції органам і підрозділам поліції в проведенні поліцейських операцій та спеціальних поліцейських операцій, припиненні діяльності організованих груп або злочинних організацій на території держави; виконує інші функції, які випливають з покладених на УАВП завдань та визначені законодавством України.

Крім того, відповідно до наказу заступника Голови Національної поліції України від 25.10.2023 за №2718 «Про відрядження поліцейських до ГУНП в Дніпропетровській, Запорізькій, Київській, Кіровоградській, Одеській, Полтавській, Хмельницькій, черкаській та Чернігівській областях» старший інспектор з особливих доручень відділу організації діяльності підрозділів поліції на воді Управління авіації та поліції на воді Національної поліції України ОСОБА_4 у складі робочої групи відряджений з 28 жовтня по 26 листопада 2023 року до ГУНП в указаних областях.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, на початку вересня 2023 року, точний час досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_4 , який є співробітником Управління авіації та поліції на воді НП України, виник злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання від свого знайомого ОСОБА_8 неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод працівникам громадських формувань та приватним підприємцям під час здійснення останніми діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів річковим та водним транспортом з причалу, на якому останній здійснює свою діяльність, реалізуючи який, він, діючи умисно, з корисливих мотивів, в ході спілкування по телефону повідомив ОСОБА_8 про те, що той має сплачувати йому на регулярній основі неправомірну вигоду у розмірі 150 гривень за кожного пасажира, яких перевізники, що користуються його причалом, вивозять на береги річок, на що отримав від ОСОБА_8 відмову, аргументовану непосильністю вимоги.

В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 16.09.2023 ОСОБА_4 вході спілкування з ОСОБА_8 повідомив останньому про те, що «проблеми», які виникли через його незгоду, у вигляді безпідставних зупинок поліцією баркасу та вилучення прав водія, виникатимуть постійно і тому готовий зменшити раніше вказану ним суму неправомірної вигоди до 100 гривень з одного пасажира.

ОСОБА_8 , реально сприймаючи висловлену ОСОБА_4 неправомірну вимогу та можливість виникнення більших перепон у здійсненні ним вказаної господарської діяльності, був вимушений погодитися на його умови щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 100 гривень за одну людину, що у середньому становить близько 50000 гривень на тиждень, які йому слід акумулювати до того часу, як ОСОБА_4 повідомить про спосіб передачі.

В подальшому, 07.10.2023, о 18.15 год. ОСОБА_4 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , прибув до «Будинку рибака» за місцем перебування та здійснення ним господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_3 , де отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 35000 гривень, у розрахунку 100 гривень за перевезену особу, яких на той час було обліковано близько 350 осіб, за не створення штучних перешкод працівникам громадських формувань та приватним підприємцям під час здійснення останніми діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів річковим та водним транспортом з причалу, на якому останній здійснює свою діяльність.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, 03.11.2023, о 20.05 год., прибув на територію «Будинку рибака» за місцем перебування та здійснення господарської діяльності ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де отримав від останнього частину раніше обумовлених грошових коштів у розмірі 100 000 гривень у розрахунку 100 гривень на особу за перевезення 2000 пасажирів, за не створення штучних перешкод працівникам громадських формувань та приватним підприємцям під час здійснення останніми діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів річковим та водним транспортом з причалу, на якому ОСОБА_8 здійснює свою діяльність.

Одразу після того, ОСОБА_4 було викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Загальна сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_4 склала 135000 гривень.

04.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди

Ухвалою слідчого судді від 06.11.2023 року Приморського районного суду міста Одеси до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, із визначенням розміру застави у розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 878 800 гривень.

У зв`язку з внесенням застави, підозрюваний був звільнений з-під варти, а тому на ОСОБА_4 в подальшому було покладено обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що на теперішній час по вказаному кримінальному провадженню триває досудове розслідування, у зв`язку із чим наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України

Водночас, для складання та направлення до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні необхідно провести значну кількість слідчих (процесуальних) дій, що неможливо зробити протягом часу, який залишився до закінчення двомісячного строку досудового розслідування.

Двомісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 04.01.2024 року.

У зв`язку з чим, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 25.12.2023 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000310, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 22.02.2024 року.

У зв`язку з вищевикладеним, прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії обов`язків на строк проведення досудового розслідування.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо поданого клопотання, пояснивши що підозра є необґрунтованою, доказів ризиків не наведено.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до наступного висновку.

Мотиви слідчого судді.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі до десяти років з конфіскацією майна.

04.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди

Ухвалою слідчого судді від 06.11.2023 року Приморського районного суду міста Одеси до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, із визначенням розміру застави у розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 878 800 гривень.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме: матеріалами оперативного підрозділу УСБУ в Одеській області; заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину; протоколом огляду місця події від 03.11.2023; протоколом обшуку від 03.11.2023 за адресою проживання ОСОБА_4 ; протоколом обшуку від 04.11.2023 авто Тойота 4раннер, який перебуває в користуванні ОСОБА_4 ; протоколом освідування особи від 03.11.2023; протоколом затримання ОСОБА_4 .

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і карається позбавлення волі на строк до 10 років, підозрюваний офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, не одружений, дітей чи родичів-інвалідів на утриманні не має, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, а тому є підстави вважати що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази, наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що, згідно ст. 183 ч. 2 п.5 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що органом досудового розслідування проводяться першочергові слідчі дії з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити речі та документи які мають істотне значення для досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадженні.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В ході проведення досудового розслідування для встановлення окремих обставин важливими є документи, що знаходяться у володінні як ОСОБА_4 так і у володінні інших осіб, на яких він має вплив (встановлені органом досудового розслідування свідки). Вказані речі і документи не були в повній мірі отримані органом досудового розслідування раніше, враховуючи необхідність дотримання конспірації у ході здійснення слідчих дій до моменту затримання підозрюваного.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що маючи доступ (безпосередній, або через інших осіб) до речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 у випадку незастосування щодо нього запобіжного заходу, або застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, матиме змогу знищити, приховати або спотворити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування. На даний час досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, а тому вказаний ризик наявний та має високу вірогідність.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

-інкримінований підозрюваному злочин ймовірно вчинений у співучасті, що дозволяє йому координувати свої дії та показання;

- на цій стадії досудового розслідування не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину;

- в ході розгляду даного клопотання підозрюваному та адвокатам стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких вони дізнались зміст його показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх;

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваного ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 ;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_4 ;

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.

Враховуючи наведені міркування, на думку слідчого судді, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаному ризику, передбаченому ст.177 КПК України.

Разом з тим, для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні та забезпеченні проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального правопорушення необхідно провести значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: долучити до матеріалів досудового розслідування інформацію та матеріали оперативних підрозділів про виконання доручень; встановити та допитати свідків у кримінальному провадженні; провести тимчасовий доступ до інформації у володінні операторів мобільного зв`язку щодо телефонних з`єднань та повідомлень; провести огляд інформації, отриманої в ході проведення тимчасового доступу у операторів мобільного зв`язку; провести судово-хімічну та судово-технічну експертизи документів щодо вилучених грошових коштів та інших об`єктів; розсекретити та долучити до матеріалів досудового розслідування матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій; зібрати матеріали, що характеризують підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.12.2023 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000310, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 22.02.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, характеристики підозрюваного, його ролі у інкримінованому правопорушенні, вважаю за доцільне строк виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, продовжити до 2 місяців в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 22.02.2024.

Керуючись ст.ст.28, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідуванб Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України - задовольнити.

Продовжити строк виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, до 2 місяців в межах строку досудового розслідування, а саме до 22.02.2024 року включно, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

2) не відлучатися за межі Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Ухвала слідчого судді щодо продовження строку дії обов`язків підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 09 годині 30 хвилин 28.12.2023 року в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_9

25.12.2023