Номер провадження:1-кп/521/287/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

здійснюючи судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000070, яким висунуто обвинувачення:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Тбілісі Грузії, громадянину України, з неповною вищою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000070, яким ви висунуто обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України.

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений клопотання захисника підтримав.

Прокурор не заперечував проти задоволення судом вказаного клопотання.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав та право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах. При цьому ОСОБА_4 повідомив, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності та він просить задовольнити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ч. 1. ст. 49 КК України.

Розглянувши клопотання та вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого підлягає задоволенню.

В ході судового розгляду встановлено, що дії обвинуваченого прокурором в обвинувальному акті кваліфіковано:

- за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі і викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань;

- за ч. 3 ст. 189 КК України, як вимога передачі права на майно (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи.

Санкцією ч. 2 ст. 146 КК України за скоєння зазначеного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Санкцією ч. 3 ст. 189 КК України за скоєння зазначеного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 189 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого у пункті 2 цієї частини, та з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні цих двох злочинів в один й той же день - 24 червня 2010 року.

Отже, ґрунтуючись на цих положеннях закону та фактичних обставинах, викладених в обвинувальному акті, строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, мав сплинути через п`ять років з дня скоєння цього злочину, тобто вже наступного дня після 24.06.2015, а за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, мав сплинути через десять років з дня скоєння злочину, тобто наступного дня після 24.06.2020.

Проте слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів, деякий час слідство у кримінальній справі, яка стосувалася розслідування одного з інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, та у цьому кримінальному провадженні, було зупинено у зв`язку з оголошенням ОСОБА_4 у розшук. Відновлено досудове розслідування у провадженні у зв`язку із затриманням ОСОБА_4 поліцейським.

У зв`язку з чим, суду необхідно ретельно дослідити та правильно оцінити обставини перебування ОСОБА_4 у розшуку з метою перевірки можливого факту ухилення ним від слідства в цей період, що безпосередньо впливає на перебіг строку давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у цьому провадженні та правильність його обчислення.

З текстів постанови старшого слідчого відділу з розслідування особливо важливих справ СУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 від 20.08.2010 про порушення кримінальної справи № 9 за фактом скоєння злочину ,передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, постанови старшого слідчого відділу з розслідування особливо важливих справ СУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_7 від 17.05.2011 про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 146 КК України та об`єднання її з кримінальною справою № 9, і постанови цього ж слідчого від 18.05.2011 в рамках кримінальної справи № 9, установлено що стосовно ОСОБА_4 спочатку порушено кримінальну справу, а потім притягнуто як обвинуваченого та пред`явлено обвинувачення у скоєнні 24.06.2010 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_10 за тих самих фактичних обставин, що зазначені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000070.

Із цього випливає, що кримінальне переслідування ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, інкримінованого йому в рамках цього кримінального провадження, розпочалося ще 17.05.2011 в рамках кримінальної справи №9 за правилами Кримінально-процесуального кодексу України, затвердженого Законом Української РСР від 28 грудня 1960 року, з відповідними змінами і доповненнями до нього, що діяв на час розслідування.

Слід зазначити, що всі ці постанови слідчими ОСОБА_4 не вручено, суть обвинувачення, права та обов`язки обвинуваченого йому не роз`яснено, про що свідчить відсутність як підписів самого ОСОБА_4 у відповідних графах постанов, так і відсутність інших відповідних, передбачених тим процесуальним законом, документів у цій кримінальній справі.

Постановою старшого слідчого ОСОБА_7 від 18.05.2011 про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого за ч. 2 ст. 146 КК України, також ОСОБА_4 оголошено у розшук у зв`язку з неможливістю встановлення його місцезнаходження. Виконання розшуку доручено сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Київського РВ ОМУ ГУ МВС в Одеській області.

У подальшому, 23.05.2011 слідчим за погодженням з прокурором Одеської області направлено до Приморського районного суду м. Одеси подання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому будь-якій дані про особисте або іншим чином вручення ОСОБА_4 копії вказаного клопотання, ознайомлення з ним у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2011, ухваленої без участі ОСОБА_4 , дозволено його затримання та доставлення до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_7 від 02.06.2011 досудове слідство у кримінальній справі № 9 зупинено у зв`язку з розшуком обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Надалі постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_11 від 03.08.2012 з кримінальної справи № 9 виділено в окреме провадження кримінальну справу відносно ОСОБА_4 та невстановлених слідством осіб за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, якій присвоєно інший номер 7.

Слід зазначити, що в подальшому кримінальну справу № 7 з обвинувальним висновком до суду для розгляду за правилами Кримінально-процесуального кодексу України, затвердженого Законом УРСР від 28.12.1960, не направлено.

Між тим відповідно до пункту 10 Перехідних положень Кримінального процессуального кодексу України від 13.04.2012, кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.

Тому після набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України від 13.04.2012, відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, старшим слідчим СУ ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_12 09.01.2013 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато проведення досудове розслідування обставин вказаного правопорушення вже в рамках кримінального провадження за № 0000070 за правилами нового процесуального закону.

Вказане підтверджується відомостями, відображеними у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0000070.

Відомості за заявою ОСОБА_10 про скоєння відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, старшим слідчим в особливо важливих справах ОСОБА_12 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато проведення досудове розслідування обставин цього злочину лише 18.04.2013 в рамках іншого кримінального провадження за № 0000778.

Указане підтверджується відомостями, відображеними у рапорті старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_12 про виявлення в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000070 ознак злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, який зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ГУМВС України в Одеській області 18.04.2013 за № 378, та у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0000778.

Надалі постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області від 22.04.2013 ОСОБА_13 , який здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудових розслідувань, вирішено об`єднати матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000070 та № 0000778 в одне. Об`єднаному кримінальному провадженню автоматично присвоєно номер 0000070.

Слід звернути увагу, що вказане рішення прокурора вмотивовано тим, в ході досудового розслідування не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, складено старшим слідчим ОСОБА_12 і погоджено старшим прокурором ОСОБА_13 22.04.2013.

При цьому вказане повідомлення про підозру особисто ОСОБА_4 не вручено, про що свідчить відсутність його підпису у відповідній графі тексту повідомлення. Пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_4 не вручено, права та обов`язки підозрюваного не роз`яснено. Будь-які докази належного ознайомлення ОСОБА_4 іншим чином із змістом цього повідомлення в той день, а також з правами та обов`язками підозрюваного, у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Постановою старшого слідчого ОСОБА_12 від 22.04.2013 досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000070 зупинено у зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_4 .

Вказане рішення слідчого прокурором ОСОБА_13 не погоджено, про що свідчить відсутність його підпису в оригінальному тексті цієї постанови, долученої до матеріалів кримінального провадження.

Слід звернути особливу увагу на те, що в рамках кримінального провадження № 0000070 рішення про оголошення ОСОБА_4 у розшук ні старшим слідчим ОСОБА_12 , ні старшим прокурором ОСОБА_13 не приймалося.

У подальшому ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_14 від 15.09.2014 клопотання старшого слідчого ОСОБА_12 , погоджене з старшим прокурором ОСОБА_13 , задоволено, надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 для приводу до суду для участі в розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках досудового розслідування кримінального провадження за № 0000070.

Постановою старшого прокурора відділу прокуратури Одеської області від 30.09.2014 ОСОБА_13 визначено підслідність кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України у кримінальному провадженні № 00000070 за слідчим відділом Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУ МВС в Одеській області.

Таке рішення прокурор умотивував тим, що це кримінальне провадження не є складним та його розслідування не потребує кваліфікаційного рівня слідчих слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_15 від 23.03.2015 клопотанням слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_16 , погоджене з прокурором прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_17 , задоволено, надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу до слідчого судді для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_15 від 19.06.2019 клопотання слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_19 , задоволено, надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу до слідчого судді для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Усі вищезазначені клопотання направлялися на розгляд слідчого судді без попереднього вручення їх копій ОСОБА_4 , а сам їх розгляд відбувався без участі ОСОБА_4 .

У подальшому вже на підставі ухвали слідчого судді 18.07.2019 року у місті Києві України ОСОБА_4 затримано поліцейським.

Після затримання ОСОБА_4 , слідчим особисто вручено ОСОБА_4 повідомлення про його підозру в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, в рамках кримінального провадження №00000070, а також пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки як підозрюваного.

Поряд з цим тільки після затримання і приводу ОСОБА_4 до суду, слідчим суддею в його присутності розглянуто по суті клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2019 ОСОБА_15 у задоволенні цього клопотання відмолено, обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вже цю ухвалу слідчим суддею прийнято за участі ОСОБА_4 та вручено йому її копію під розпис доразу після оголошення.

З того часу будь-які дані про можливе порушення ОСОБА_4 умов застосованого до нього запобіжного заходу, неприбуття до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, невиконання їх законних вимог і розпоряджень, у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка скоїла злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Таким чином, у даній процесуальній ситуації в цьому кримінальному провадженні для правильного вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України важливим є з`ясування обставин можливого ухилення ОСОБА_4 з дня оголошення його у розшук слідчим до дня його затримання поліцейським.

Системним аналізом норм кримінального закону, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК), встановлено, що він пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Саме таке розуміння і застосування матеріального права викладено у висновку Верховного Суду України в постанові від 19.03.2015 у справі №5-1кс15.

Так Верховний Суд України у цьому висновку розтлумачив, що під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує її в розшук.

Причому підстава для оголошення в розшук під час досудового розслідування - «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 з 10.03.1991 року зареєстрований та до моменту свого затримання постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-яких повісток, викликів, повідомлень від органів досудового слідства за вказаною адресою він не отримував ні особисто ні поштою, постанова про притягнення в якості обвинуваченого та повідомлення про підозру йому до моменту затримання під розписку не вручались.

Крім того, як слідує з показань допитаного в суді ОСОБА_8 у вказаний період (з моменту порушення кримінальної справи до моменту затримання) він багаторазово на короткі терміни офіційно через пункти пропуску на державному кордоні України виїжджав з України до Грузії, Польщі, російської федерації, та повертався таким же чином в Україну. При цьому будь-яких питань до нього не виникало.

Це свідчить не тільки про формальність оголошеного розшуку та відсутність проведення будь-яких оперативно-розшукових заходів щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_8 , а й про відсутність у самого ОСОБА_4 обізнаності про проведення щодо нього слідства та перебування його у розшуку.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких інших даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду та вчинення ним в цей період інших злочинів. Будь-яких дій зі сторони обвинуваченого, направлених на зміну зовнішності або вчинення інших дій, які би свідчили про його бажання завадити його розшуку, в ході судового розгляду не встановлено та матеріалами кримінального провадження не підтверджено.

Таким чином будь які порушення перебігу строків давності у даному випадку відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Отже, суд, вислухавши доводи захисника відповідно до заявленого клопотання, думку обвинуваченого, прокурора, з урахуванням вищевикладеного, прийшов до висновку, щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

При прийнятті рішення щодо можливості розгляду даного клопотання, суд враховує вимоги ст. 325 КПК України, згідно вимог якої суд має право на проведення судового засідання за відсутності потерпілого за умови його належного сповіщення про час та місце судового розгляду.

Згідно залучених до матеріалів провадження документів вбачається, що потерпілий та його представник, будучи належним чином сповіщеними, надали до суду заяви від 10.11.2021, 14.07.2022, 17.08.2022, 11.04.2023, 20.01.2023, 24.02.2023, 13.06.2023 та 05.09.2023, про необхідність відкладання судового розгляду на іншу дату з різних причин, у тому числі і без фактичної мотивації неможливості прибуття. Однією з системних причин представником потерпілого вказувалось необхідність проходження лікування. Разом з цим, до жодної з наданих до суду заяв представником не було долучено жодного підтверджуючого зазначені обставини документу чи доказу, які би свідчили про поважність причин його неприбуття.

Отже, з урахуванням викладеного, судом в порядку ст. 325 КПК України, було прийнято рішення щодо можливості проведення судового засідання за відсутності потерпілого та його представника, які належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду.

При прийнятті судом рішення про можливість проведення судового розгляду за відсутності потерпілого та його представника, судом також враховано, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття, позиції потерпілого, тощо.

Закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілого права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Дане кримінальне провадження на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21.09.2021 року, було передано до провадження судді ОСОБА_1 , у зв`язку з відставкою попереднього головуючого по справі, вже після спливу строків, визначених ст. 49 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 100, 284, 285, 286, 369, 372,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження з розгляду по суті обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000070, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1