Справа № 308/4400/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2024 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
його захисника - адвоката ОСОБА_5
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 04.04.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня та відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покладено на нього обов`язки. 13.12.2023 року строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу повторно продовжено до 13.02.2024 року включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
У зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу прокурор ОСОБА_3 , подала письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , яке мотивоване тим, що наявна обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується. На даний час вказані ризики не зменшились, продовжують існувати і виправдовують застосування до обвинуваченого необхідність застосування запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, зазначив про необґрунтованість підозри, оскільки працівник поштового зв`язку невірно заповнив декларацію, а сам ОСОБА_4 не запечатував конверт, а тому склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України в діях останнього відсутній. Можливо наявний склад адміністративного правопорушення. У зв`язку з наведеним просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. У разі, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, просив застосувати особисте зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та скасувати йому запобіжний захід.
Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня. Строк дії запобіжного заходу було неодноразово продовжено та такий закінчується 13 лютого 2024 року.
Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у яком у підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог пункту (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Дані обставини були встановлені судом під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, будь-яких інших доводів та доказів на спростування вказаних висновків суду стороною захисту в судовому засіданні не надано.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності, на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення , у якому обвинувачується.
Даний ризик був встановлений судом під час розгляду клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу. На даний час , такий ризик не змінився та не перестав існувати.
Щодо наявності інших ризиків наведених у клопотанні прокурора, суд вважає такі необґрунтованими, безпідставними та нічим не підтвердженими.
Таким чином, перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність цього ризику, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт в судовому засіданні не встановлено.
Крім того, на переконання суду, продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , з покладенням на нього судом обовязків таких як : прибувати до Ужгородського міськрайонного суду за першою вимогою , не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи., зумовлено також і здійсненням судового розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відосно обвинуваченого ОСОБА_4 на більш м`який чи не застосування до обвинуваченого жодного запобіжного заходу.
З урахуванням наявного ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід, окрім домашнього арешту, обвинуваченому ОСОБА_4 , буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження та виконання ним обовязків.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При вирішенні питання про продовження строку домашнього арешту, суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, враховуючи серйозність обвинувачення та особи обвинуваченого наявність у нього постійного місця проживання, його стан здоров`я, суд вважає що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження, є можливим продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Зважаючи на викладене вище, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом суд враховує, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, ризик передбачений ст.177 КПК України, у зв`язку з яким відносно останнього обрано запобіжний захід не перестав існувати, тому суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладеними обов`язками, який у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись: ст.ст. 331, 369, 371-372 КПК України суд, -
Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під домашнім арештом в нічний час доби без застосування електронних засобів контролю відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України, але не більше ніж на два місяці, а саме до 04 квітня 2024 року включно з покладенням на нього обов`язків, а саме:
- прибувати до Ужгородського міськрайонного суду за першою вимогою;
- не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи..
Контроль за виконанням ухвали суду доручити ВІДДІЛЕННЮ ПОЛІЦІЇ № 2 (СМТ. БОГОРОДЧАНИ) ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОГО РУП ГУНП В ІВАНО-ФРАНКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, смт. Богородчани, вул. Шевченка, 9 ).
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Час та дата складання повного тексту ухвали 09.02.2024 року о 15 год. 25 хв.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1