Провадження № 1-кс/202/8566/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

23 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000271 від 18.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості щодо якого 18.10.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

20.10.2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000271 від 18.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 20.10.2023 року.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що кримінальне провадження розпочато за повідомленням ОСОБА_5 (співвласника та директора ТОВ «Фрайт»), в я кому останій вказує, що невстановлені особи, шляхом обману, здійснили зміну керівника товариства з метою заволодіння майном підприємства.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження допитано як потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що він є одним з двох засновників ТОВ «Фрайт», із розміром частки засновника 9100,00 (26%), а також те, що до 10.10.2023 являвся директором ТОВ «Фрайт».

Як йому стало 17.10.2023 відомо, що приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснено реєстраційну дію, та внесено зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в результаті чого внесено зміни щодо директора ТОВ «Фрайт», в результаті чого останнього протиправно відсторонено від здійснення керівництвом товариства.

Підставою для внесення даних записів в реєстр є рішення приватного нотаріусу Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_6 від 10.10.2023 №023028896.

Підставою для здійснення реєстраційної дії стало рішення загальних зборів товариства від 13.09.2023 на якому начебто вирішено питання про припинення трудових відносин з ОСОБА_5 , як директором підприємства.

Але вказане рішення прийнято в порушені ст.ст. 29, 31 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також п. 7.5 статуту підприємства, з метою заволодіння майновими правами підприємства.

Таким чином рішення приватного нотаріусу призвело до порушення прав ОСОБА_5 , окрім того невстановлені особи фізично перешкоджають останньому, як співвласнику підприємства контролювати діяльність підприємства.

Також, останній втратив доступ до рахунків підприємства, які обслуговуються банках, що може призвести до незаконних перерахувань безготівкових коштів на рахунки зацікавлених осіб, що в свою чергу призведе до матеріальних збитків підприємству.

Під час досудового розслідування встановлено, що підприємство має рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ «ПроКредит Банк», код банку (МФО) 320984, код за , який використовується, як основний та на якому зберігаються кошти підприємства.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, завчасно надала заяву у якій просила розглянути дане клопотання у її відсутність, клопотання підтримала та просила задовольнити.

В силу вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що всі грошові кошти ТОВ "ФРАЙТ", які перебувають на рахунку котрий відкритий АТ «ПроКредит Банк» відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000271, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Також слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про арешт майна слідчий не долучив жодних доказів та не навів жодних доводів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-172, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1