07 листопада 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, кримінальне провадженні за обвинуваченням
На розгляді в Орджонікідзевському районному суді м.Запоріжжя перебуває вищевказане кримінальне провадження, в якому ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року призначено підготовче судове засідання.
07.11.2023 потерпілою ОСОБА_4 до суду було подано цивільний позов, який містить клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.
У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_5 підтримали поданий цивільний позов та просили суд прийняти його до розгляду та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, належне на праві власності ОСОБА_6 .
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе прийняти цивільний позов до розгляду та задовольнити клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, належне на праві власності ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вважали за можливе прийняти цивільний позов до розгляду, проте заперечували проти задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, належне на праві власності ОСОБА_6 оскільки воно є передчасним, оскільки заявлена до стягнення у цивільному позові матеріальна шкода буде відшкодована найближчим часом, а моральна шкода буде відшкодована у розмірі визначеному судом.
Розглянувши питання про прийняття цивільного позову до розгляду та клопотання про забезпечення цивільного позову суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Так, судом встновлено, цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, відповідає вимогам процесуального закону, підстави для його повернення, залишення без розгляду або без руху на даний час відсутні. З огляду на викладене, суд вважає за можливе прийняти цивільний позов до розгляду у даному кримінальному провадженні та визнати ОСОБА_4 - цивільним позивачем у кримінальному провадженні, а ОСОБА_6 - цивільним відповідачем у кримінальному провадженні.
Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в порядку та строки, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, цивільний відповідач має право подати відзив на позовну заяву, цивільний позивач відповідь на відзив, цивільний відповідач заперечення на відповідь на відзив.
Разом з тим, оскільки клопотання потерпілої ОСОБА_4 про забезпечення позову, яке міститься у позовній заяві не відповідає вимогам ч.1 ст.151 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що на підставі ч.10 ст.153 ЦПК України заява ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову підлягає поверненню останній.
Разом з цим суд зазначає проте, що ОСОБА_4 не позбавлена права повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову яка буде відповідати вимогам ст.151 ЦПК України.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без можливості внесення застави.
В обґрунтування клопотання зазначено про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що у зв`язку із висунутим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч.1 ст.115 КК України, може умисно ухилятися від явки до суду або переховуватись суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є те, що ОСОБА_6 , під час дії на території України воєнного стану в Україні, може зникнути з місця постійного мешкання, сховатись на тимчасово окупованій території, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати обвинуваченого та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від суду. Отже існує ризик того, що ОСОБА_6 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Таким чином, на думку прокурора наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховування від суду.
Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Таким чином, на думку прокурора наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на потерпілу, свідків, судових експертів у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, самостійно або за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені матеріали, речові докази.
Вказана обставина, на думку прокурора, свідчить про наявність ризику, передбаченого н. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, прокурор зазначає про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому залишаючись на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, а тому що обізнаний про місце мешкання свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до вказаного кримінального правопорушення.
Таким чином, на думку прокурора, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення.
На думку прокурора більш м`які запобіжні заходи, не зможуть гарантувати виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків та запобігти встановленим ризикам.
З урахуванням зазначеного, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення вчинення якого інкримінується ОСОБА_8 вчинене із застосуванням насильства.
Потерпіла ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора та просили суд його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили суд у його задоволенні відмовити.
Разом з цим захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання зазначено про те, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.10.2023 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 було продовжено до 07.11.2023 дня проведення підготовчого судового засідання.
Підставою для обрання та продовження строку дії запобіжного заходу була наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
На даний час, досудове слідство у зазначеному кримінальному провадженні закінчено, докази зібрані і обвинувальний акт направлено до суду.
На думку сторони захисту ризики, які існували під час досудового розслідування не просто зменшились, вони перестали існувати. ОСОБА_6 , перебуваючи в слідчому ізоляторі протягом усього часу проведення досудового розслідування своєю поведінкою підтвердив, що у нього немає будь-яких намірів перешкоджати слідству, впливати на свідків чи на інших осіб. ОСОБА_6 щиро кається у вчиненому і глибоко переживає все що сталося. Він в повній мірі усвідомив трагічні наслідки свого вчинку і співчуває сім`ї загиблого.Фактично, на даний час тримання під вартою ОСОБА_6 може бути обґрунтоване лише тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів.
Однак ОСОБА_6 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину визнає частково, не заперечує свою причетність до скоєння злочину, показав, що в ході бійки, яка виникла раптово, після того, як йому було нанесено удар по голові, він перебуваючи в підвищеному ступені емоцій, наніс потерпілому тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого. В той же час ОСОБА_6 не мав на умислу на вбивство потерпілого і не бажав його смерті. До цієї трагедії ОСОБА_6 не був знайомий з потерпілим, після вчиненого місце скоєння злочину не покидав був затриманий на місці злочину, не має наміру ухилятись від виконання військової служби, має намір продовжувати проходження військової служби в умовах воєнного стану та готовий захищати свою батьківщину Україну від нападу ворога.
На думку сторони захисту, оскільки досудове слідство у кримінальному провадженні закінчено вже не існує жодних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Прокурором жодним чином не доведено наявність достатніх підстав вважати, що відносно ОСОБА_6 існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Так, ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання - АДРЕСА_1 , де на даний час мешкає його родина: дружина, малолітні діти та мати та де він мешкав постійно до затримання. Має тісні соціальні зв`язки, не може переховуватись від будь-кого, у тому числі від органів досудового слідства та суду. ОСОБА_6 раніше не судимий, ніколи не притягувався до відповідальності, у тому числі і адміністративної, кримінальної. В кінці червня 2023 року добровільно, за власним бажанням з`явився до ТРЦ та СК та без жодних зволікань пішов боронити нашу Україну, з 03 липня 2023 року перебував на службі у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .
ОСОБА_6 не може знищити, заховати речі та інші докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Немає жодної підстави вважати, що такий ризик існує. Натомість, матеріали кримінального провадження та фактичні обставини свідчать про те, що за період досудового розслідування кримінального провадження слідчим вилучені всі речі, які мають істотне значення для справи. Досудове слідство закінчено, всі необхідні речі вилучені, вони знаходяться у слідчого та у місцях до яких у ОСОБА_6 немає доступу. ОСОБА_6 за час розслідування справи не вчиняв жодної дії, яка б була направлена на приховування речей, їх знищення чи пошкодження.
ОСОБА_6 не може незаконно впливати на свідків. У матеріалах кримінального провадження немає жодного обґрунтування наявності такого ризику. ОСОБА_6 жодним чином не впливав на жодного свідка у цій справі.
ОСОБА_6 не може впливати на кримінальне провадження у цій справі іншим чином, оскільки досудове слідство у кримінальному провадженні закінчено, розслідування обставин проведено у повному обсязі, всі свідки допитані, обвинувальний акт направлено до суду, і чинити тиск на свідків чи перешкодити кримінальному провадженню будь- яким чином уже не можна.
Також необхідно окремо зазначити про стан здоров`я ОСОБА_6 , а саме: за час перебування в слідчому ізоляторі у нього загострились захворювання, які були наявні у нього до затримання. Стан здоров`я ОСОБА_6 за час військової служби та за час перебування в слідчому ізоляторі значно погіршився.
Враховуючи вищевикладені обставини, відносно ОСОБА_6 не існує жодного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Сторона захисту також зазначає про те, що в обґрунтування клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 зазначено, що він обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. Існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вплинути на свідків. У зв`язку з цим прокурор вважає, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби обвинуваченого ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.
Сторона захисту посилається на те, що обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який мас враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам но собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.
Сторона захисту вважає, що спочатку перебування ОСОБА_6 під вартою було виправдано обґрунтованою підозрою та тяжкістю інкримінованого злочину, але після закінчення досудового слідства, за відсутності переконливих доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, його щире каяття, про яке зазначено навіть в обвинувальному акті серед ознак, які пом`якшують провину, подальше перебування ОСОБА_6 під вартою є невиправданим.
З урахуванням зазначеного захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просила суд змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити.
Прокурор, потерпіла та її представник заперечували проти клопотання сторони захисту та просили суд у його задоволенні відмовити.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2023 року до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 01.09.2023 до 30.10.2023 включно, без можливості внесення застави, яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09.10.2023 була залишена без змін.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.10.2023 ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.11.2023 включно, без можливості внесення застави.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, який відповідно до ст.12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів. ОСОБА_6 , усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого діяння й суворість можливого покарання, може переховуватися від суду, що дає підстави для висновку про обґрунтованість ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того суд зазначає про те, що обвинувачений ОСОБА_6 обізнаний про місце мешкання свідків, які не були допитані безпосередньо у судовому засіданні, а тому вони можуть змінити свої покази у разі впливу на них ОСОБА_6 шляхом, залякування, вмовляння або іншим шляхом.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про те, що свідки були допитані під час досудового розслідування та вже надали свої покази, суд зазначає про те, що свідки допитуються безпосередньо у судовому засіданні, і у разі впливу на них ОСОБА_6 можуть змінити свої покази, оскільки суд не бере до уваги покази свідків надані на досудовому розслідуванні.
Щодо доводів обвинуваченого про те, що він не знайомий зі свідками та не обізнаний про місце їх мешкання суд зазначає про те, що обвинуваченому відкривалися матеріали кримінального провадження, зокрема він отримував і реєстр матеріалів досудового розслідування де зазначені адреси місця проживання свідків та їх контактні номери телефонів.
З урахуванням зазначеного суд вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризику передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків.
Щодо доводів прокурора про наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає даний ризик недоведеним, оскільки досудове розслідування вже завершено, обвинувальний акт направлено до суду, зібрано усі докази, а тому обвинувачений не може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На думку суду ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на який посилається прокурор, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення є недоведеним та не підтвердженим доказами.
Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від суду та незаконний вплив на свідків.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні, суд виходить із встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу обставин щодо наявності обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Судом при вирішенні даного питання, крім тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, враховується, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, до затримання перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , наразі є військовослужбовцем, має міцні соціальні зв`язки (дітей, цивільну дружину, матір), позитивну характеристику, разом з цим це не спростовує і не зменшує достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, наявність ризиків, зазначених ст.177 КПК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених в підготовчому судовому засіданні ризиків та вважає необхідним продовжити ОСОБА_9 , винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, на даний час, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою. Надані стороною захисту медичні документи стосуються лікування обвинуваченого у 2017 та 2019 роках, в наслідок отриманих травм у ДТП та при спробі пограбування. Проте, як зазначив у судовому засіданні сам обвинувачений, він пройшов курс лікування отриманих трав, рани загоїлися та його не турбують.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що на даний час, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» підлягає задоволенню, а у задоволені клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства, та злочину, який спричинив загибель людини, що передбачено п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримали позицію прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , також вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт і доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, з таких підстав.
Дане кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя відповідно до ст. ст. 32,33, 615 КПК України.
Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, немає.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, а відтак підстав для його повернення прокурору немає.
З вказаних обставин суд доходить висновку про необхідність призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито.
Після роз`яснення обвинуваченому право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, останній зазначив про те, що не бажає скористатися таким правом та бажає аби розгляд кримінального провадження проводився суддею одноособово.
Коло осіб, які беруть участь у судовому засіданні, є наступним: прокурор, потерпіла, представник потерпілої, обвинувачений, захисник обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 128, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 314-316, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Викликати у судове засідання учасників кримінального провадження.
Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
Визнати ОСОБА_4 - цивільним позивачем у кримінальному провадженні.
Визнати ОСОБА_6 - цивільним відповідачем у кримінальному провадженні.
Встановити відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, якщо такі докази не надані позивачем.
Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам кримінального провадження.
Заяву ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову повернути ОСОБА_4 .
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 січня 2024 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 07 листопада 2023 року.

Повний текст ухвали виготовлено 08 листопада 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1