Справа № 738/161/24
№ провадження 1-кп/738/41/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2024 року за №0000003, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Мена Чернігівської області, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 125 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 25 грудня 2023 року близько 22-00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заходячись у приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої та бажаючи їх настання, діючи умисно, підійшовши до ОСОБА_5 , яка знаходилась у положенні сидячи на стільці, кулаком своєї правої руки завдала останній один удар в обличчя, чим заподіяла тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя справа, садно правої щоки, які відповідно до висновку експерта №2 від 04.01.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винною у вчиненні яких визнається обвинувачена.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Позиції сторін кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті від 22 січня 2024 року.

За змістом обвинувального акту, який підтримала прокурор, остання вважала установленим те, що ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 125 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, зазначила, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального павопорушення, обставини, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, просила призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Обвинувачена ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнала, щиро розкаялася, правову кваліфікацію дій не оспорювала, погоджувалася з фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_2 повністю визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність вини обвинуваченої та кваліфікацію її дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченої та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Показання обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася, послідовно та в повній мірі підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правову кваліфікацію дій не оспорювала та показала, що 25 грудня 2023 року близько 22-00 години вони з ОСОБА_5 знаходились в гостях у ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_2 , всі разом вживали алкогольні напої. Під час розпивання спиртних напоїв між нею та ОСОБА_5 виникла сварка, вона підійшла до потерпілої, яка сиділа на стільчику, та вдарила її кулаком в обличчя. Після цього вони разом випили та помирилися. Просила призначити покарання у виді штрафу, зазначила, що має можливість сплатити штраф, оскільки неофіційно працює.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_2 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_2 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обвинувачена ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, раніше в силу ст. 89 КК України не судима, відомості щодо притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, неодружена, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, не має постійного місця роботи, відомості щодо стану здоров`я сторонами не надані, характеристика за місцем проживання відсутня.

Враховуючи особу обвинуваченої її вік, матеріальний та сімейний стан, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його вчинення, відношення обвинуваченої до вчиненого і її поведінку після вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання; а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у межах, передбачених санкцією частини 1 статті 125 КК України.

Мотиви ухвалення рішення про запобіжні заходи.

Під час судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_2 запобіжні заходи не застосувались, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів, щодо процесуальних витрат.

Речові докази та процесуальні у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1