Справа № 206/97/24
Провадження № 1-в/206/13/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

представника заявника

лікаря-психіатра ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої

розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 про зміну примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 представник заявника звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з письмовою заявою про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд. Заява обґрунтована тим, що внаслідок проведеного лікування психічний стан пацієнта покращився. Врівноважилися і набули стабільності емоційні реакції. Проявів агресії, конфліктності не спостерігається. З 'явилося критичне оцінювання скоєного СНД у межах власної інтелектуальної недостатності. Висловлює жаль з приводу нього. Перебування у закладі з посиленим наглядом не потребує. Комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що ОСОБА_6 , доцільно змінити примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаної заяви, мотивуючи тим, що знаходячись на звичайному нагляді примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 буде мати можливість вільно виходити з відділення та пересуватись територією лікарні, яка відкрита для доступу цивільних осіб. Враховуючи тяжкість скоєного ним злочину, відсутні гарантії адекватної його реакції та поведінки у відношенні інших осіб.

Представник заявника, лікар-психіатр ОСОБА_5 у судовому засіданні просила задовольнити письмову заяву.

У судовому засіданні захисник особи, стосовно якої вирішується заява, адвокат ОСОБА_4 , особа, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_6 , просили задовольнити письмову заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2018 відносно ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2023 року відносно ОСОБА_6 продовжено застосовувані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

08.01.2024 року складено висновок комісії лікарів-психіатрів №09, відповідно до якого комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про доцільність зміни ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічнохворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року зауважив, що суди повинні критично оцінювати обґрунтовані висновки експертів-психіатрів з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки останні є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідній ухвалі, вироку.

Скасування або зміна примусових заходів медичного характеру може мати місце, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

За таких обставин, суд звертає увагу на те, що в підґрунтя висновку комісії лікарів-психіатрів відносно стану ОСОБА_6 , покладено, зокрема, в результаті дослідження зазначається: увага нестійка, зосередження та розподіл цієї функції утруднені;показники пам`яті низькі, більш недорозвинена логічна складова;темп психічних процесів уповільнений, при посиленні інформаційного навантаження суттєво загальмований; мислення суто у межах конкретних ситуацій, здатність до абстрагування не розвинена; мова олігофазична, з обмеженим словниковим запасом та вираженими труднощами вільного формування своїх думок; практична складова інтелекту досить пасивна, що утруднює можливість у достатньому ступеню компенсувати вербальний когнітивний дефіцит та підвищити загальні інтелектуальні можливості і адаптаційний ресурс; з поведінкових проявів виключені агресивні імпульси, примітивно-інфантильний негативізм, поводження набуло характер більш гнучкого та керованого; залишається емоційно збідненим, зі слабким відгуком на зовнішні подразники, пасивним, таким, що прагне уникати активної діяльності; відновлені елементарні практичні навички з самообслуговування, сформована примітивна модель соціально-адаптованої поведінки у межах доступного з урахуванням притаманного пацієнту психічного розладу адаптаційного ресурсу.

Діагноз: органічне ураження головного мозку нез`ясованої етіології, виражений псих органічний синдром, змішаний варіант з превалюванням експлозивного компоненту і судомними пароксизмами в анамнезі. Стан Компенсації. F078.

Суд також приймає до уваги відомості, викладені в анамнезі психічної хвороби, в якому зазначено, що спадковість на психічні розлади не обтяжена. Народився в строк з масою тіла 2,500кг.. Відставав в психофізичному розвитку. Часто хворів на простудні захворювання. З 5 років в зв`язку з труднощами розвитку фразової мови віідвідував логопедичну групу. Закінчив 9 класів допоміжної школи-інтернату, з програмою справлявся слабо. Навчався в реабілітаційному центрі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за класом «обувник». Проживав з батьками. На строкову службу не призивався за станом здоров я (ст.149 гр.1.). Неодружений, дітей немає. З 28.10.2017р. знаходився у Криничанському будинку - інтернаті.

Враховуючи ту обставину висновок лікарів-психіатрів № 09 від 08.01.2024, а також те, що лише 20.09.2018 ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_6 вперше були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, який не є найбільш обтяжливим для особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а тому надаючи цьому висновку відповідну оцінку, з врахуванням сукупності вказаних вище фактів, які вказують на те, що психічні розлади ОСОБА_6 мають загалом мінливий характер, а з дня коли вперше до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу із посиленим наглядом минуло п`ять років, а саме з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, умисне вбивство, тому суд не погоджується з думкою лікарів про те, що останньому слід змінити примусові заходи медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги, оскільки така зміна не відповідає критерію запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, та об`єктивно є передчасною.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні письмової заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 про зміну примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 7 (семи) днів.

Головуючий суддя: ОСОБА_1