ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 759/1233/20

провадження № 51-3565км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі -Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника засудженогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
прокурораОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комрат Гагаузської Автономії Республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 .

Оскаржені рішення

1. Оскарженим вироком ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі -КК) - на строк 12 років з конфіскацією майна; за частиною 3 статті 289 КК - на строк 11 років з конфіскацією майна; за пунктом 6 частини 2 статті 115 КК - на строк 14 років з конфіскацією майна. На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна.

2. Суд визнав доведеним, що 28 серпня 2019 року приблизно о 00:50 біля супермаркету «Сільпо» на вул. Київській в с. Софіївська Борщагівка засуджений, маючи при собі ніж, сів на заднє сидіння автомобіля таксі під керуванням ОСОБА_8 . Коли приблизно о 00:55 автомобіль зупинився біля будинку № 3 на вул. Кільцева дорога в м. Києві, засуджений з умислом на вбивство та з метою заволодіння майном вдарив ОСОБА_8 ножем в праву частину шиї, спричинивши останньому тілесних ушкоджень, від яких той через короткий проміжок часу помер на місці події. Після цього засуджений, заволодівши автомобілем потерпілого, поїхав з місця вчинення злочину, а згодом заволодів також майном потерпілого загальною вартістю 6200 грн.

3. Суд апеляційної інстанції залишив вирок без змін.

Вимоги і доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на пункти 1, 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить змінити оскаржені рішення: перекваліфікувати його дії з пункту 6 частини 2 статті 115 КК на частину 1 статті 115 КК, з частини 4 статті 187 КК на частину 1 статті 185 КК та призначити покарання в межах санкцій цих положень.

5. Він вважає, що висновки судів про наявність в його діях корисливого умислу не доведено, оскільки не спростовано його тверджень про те, що вбивство він не планував, ніж взяв з собою для інших цілей, смертельного удару завдав з помсти за образливі висловлювання з боку потерпілого, а умисел на викрадення грошей та майна з автомобіля виник після вбивства.

6. На думку засудженого, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 419 КПК, оскільки не містить належного спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.

Позиції учасників касаційного розгляду

7. Під час касаційного розгляду захисник та засуджений підтримали доводи скарги, а прокурор заперечив проти її задоволення.

8. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

10. При вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення Суд керується статтями 412-414 КПК. Частиною 2 статті 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

11. У касаційній скарзі засуджений переважно посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і просить дати доказам оцінку, відмінну від оцінки судів попередніх інстанцій.

12. Суд нагадує, що оцінка доказів у справі є завданням перш за все судів попередніх інстанцій. Проте за наявності відповідних доводів сторони Суд перевіряє, чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.

13. Сторона захисту не заперечує факт вбивства, однак стверджує, що це відбулося внаслідок конфлікту між засудженим і потерпілим, а не з метою заволодіти майном під час розбійного нападу.

14. Суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, і дійшов висновку, що версія обвинуваченого про відсутність корисливого мотиву в його діях є непереконливою.

15. Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань засудженого в ході судового розгляду, який не заперечував, що перебував у скрутному матеріальному становищі. Оцінюючи достовірність показань засудженого в судовому засіданні щодо мотивів його дій, суд також взяв до уваги його попередні пояснення під час проведення слідчого експерименту, де засуджений в присутності захисника повідомив, що пізно вночі вийшов з дому з ножем з метою заволодіння чужим майном, не згадував про будь-який конфлікт з потерпілим, а сказав, що одразу вдарив потерпілого ножем в шию, коли той зупинив автомобіль на його вимогу в темному і безлюдному місці.

16. Враховуючи такі попередні твердження засудженого, суд мав підстави поставити під сумнів достовірність його показань в судовому засіданні.

17. Крім того, суд взяв до уваги наявність ножа в засудженого, коли він в пізній час доби сідав до потерпілого в автомобіль, вчинення злочину в безлюдному місці, подальші дії засудженого, спрямовані на заволодіння майном потерпілого. В світлі сукупності всіх обставин справи твердження засудженого про те, що ніж він взяв, щоб зрізати квіти, а вдарив ним у відповідь на висловлювання «Понаєхалі», суд не вважав достовірними і достатньо переконливими, щоб поставити під сумнів версію сторони обвинувачення про корисливий мотив, який зумовлював дії засудженого.

18. Суд вже зазначав, що стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що такий сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає вагомі підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.[1]

19. У цій справі Суд не вбачає в доводах касаційної скарги підстав ставити під сумнів висновок суду першої інстанції щодо корисливого мотиву дій засудженого, який був підтриманий і апеляційною інстанцією.

20. Отже, суд першої інстанції під час розгляду справи з`ясував усі передбачені статтею 91 КПК обставини, обґрунтовано визнавши докази достатніми для доведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, і правильно кваліфікував дії засудженого за пунктом 6 частини 2 статті 115 КК, частиною 4 статті 187 КК та частиною 3 статті 289 КК.

21. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодився з висновками суду першої інстанції, надавши умотивовані відповіді на аргументи, наведені в апеляційній скарзі захисника, які переважно повторюються в касаційній скарзі засудженого. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК.

22. Таким чином, у ході розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Постанови від 8 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85238945; від 03 лютого 2021 року у справі № 504/1755/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/94737940; від 25 жовтня 2023 року у справі № 755/3105/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/114581899