Справа № 346/6026/21
Провадження № 11-кп/4808/570/23
Категорія ст.. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року клопотання прокурора задоволено, та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, а саме до 09 грудня 2023 року.

Обвинуваченого ОСОБА_8 постановлено утримувати під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із рішенням суду щодо продовження відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що прокурором в судовому засіданні не обґрунтовано наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Звертає увагу на те, що з початку пред`явлення обвинувачення щодо нього обрано найсуворіший вид запобіжного заходу. При цьому, наголошує, що свідки у справі фактично допитані зі сторони обвинувачення, які не надали свідчень того, що були свідками вчинення ним інкримінованого йому злочину, а тому їх свідчення не слід брати до уваги, що судом було проігноровано під час розгляду справи по суті.

Наголошує на грубе порушення судом вимог КПК України, оскільки на даний час не допитано законного представника неповнолітніх та водночас свідка ОСОБА_10 , яка є мамою потерпілих та його дружиною. Вважає, що суд ігнорує його заяви про виклик та допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , якої немає і в списку свідків у даній справі, які підлягають допиту та виклику в судовому засіданні.

Стверджує, що при продовженні строку тримання під вартою, судом не взято до уваги про відсутність доказів його вини в інкримінованому йому злочину, відсутні будь які дані наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Наголошує, що його не було затримано в порядку ст.208 КПК України, на виклики слідчого він з`являвся за першою вимогою, не порушуючи жодного разу покладених на нього вимог та обов`язків. Під час обрання йому запобіжного заходу особисто з`явився до суду, знаючи в якому злочині його обвинувачують, не переховувався від слідства та суду.

Апелянт також наголошує на тому, що при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не було взято до уваги, що у нього на утримання неповнолітня дочка, яку він виховує без матері, яка хвора на туберкульоз і залишена на даний час без батьківської опіки та підтримки.

Окрім того, судом також не взято до уваги, що згідно рішення суду від 24.12.2013 року він є єдиним опікуном недієздатної особи інваліда 1 групи психічного захворювання , догляд за якою потрібен постійно.

ОСОБА_8 також звертає увагу на відсутність у нього судимостей, наявність постійного місця проживання та постійне місце роботи, веде сільськогосподарську діяльність, позитивно характеризується по місцю проживання.

На підставі наведеного, просить скасувати ухвалу суду від 11 жовтня 2023 року, ухвалити нову ухвалу обравши більш м`який запобіжний захід щодо нього у вигляді цілодобового арешту із застосуванням електронного засобу контролю, не порушуючи КПК України або застави у відповідності до вимог КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційних скарг та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції щодо продовження строку тримання під вартою, та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту;

- прокурор ОСОБА_7 просила залишити ухвалу суду без змін, оскільки вважав, що суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог закону продовжив обвинуваченому строк тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалу слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно змінити та застосувати до обвинуваченого, стосовно якого обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, на розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153, ч.6 ст.153 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчиненому щодо особи, яка не досягла 14 років, своєї малолітньої падчерки ОСОБА_11 , а також у вчиненні умисних насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчиненому щодо особи, яка не досягла 14 років, повторно щодо свого малолітнього пасинка ОСОБА_12 .

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, відповідно до вимог ст.. 12 КК України за вчинення яких відповідно до ч.3 ст.153 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, відповідно до ч.6 ст.153 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

16.06.2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

15.11.2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.153, ч.6 ст.153 КК України.

17.06.2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 згідно ухвали слідчим суддею Коломийського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово судом продовжувався.

16.11.2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 28.03.2021 було завершено, яке 17.11.2021 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні від 28.03.2021 року було відмовлено у зв`язку із проведенням додаткових слідчих дій, саме допиту свідків заявлених стороною захисту.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в обґрунтування якого про продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та в разі припинення дії вказаного запобіжного заходу обвинувачений, може переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання; незаконно впливати на малолітніх потерпілих, їх законного представника та свідків, вчиняючи на них психологічний тиск, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого неможливо запобігти вказаним ризикам, враховуючи наявність в обвинуваченого слабких соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, ризик повторення чи продовження його протиправної поведінки, а також вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень відносно малолітніх із застосуванням насильства. Прокурор також зазначила, що під час допиту свідків в судовому засіданні вказували на систематичне здійснення обвинуваченим погроз фізичною розправою щодо них та законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_10 , а тому з метою запобігання вчинення тиску на інших свідків просила задовольнити подане клопотання.

Слід зауважити, що законний представник малолітніх потерпілих підтримала клопотання прокурора в судовому засіданні суду першої інстанції.

В той же час, обвинувачений заперечив проти задоволення вказаного клопотання та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, оскільки він має на утриманні малолітню дитину та особу з інвалідністю, опікуном якої призначений, та догляд за якими змушена здійснювати його мати, за якою також потрібен догляд. Він не ухилявся від органу досудового розслідування та добровільно з`являвся до нього, жоден із допитаних свідків не вказував на його причетність до цього кримінального провадження.

Захисник вважав, що є можливість змінити обвинуваченому вказаний запобіжний захід на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого, при застосуванні якого він не матиме можливості впливати на будь-кого, враховуючи наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини та особи з інвалідністю, за якими він повинен здійснювати догляд, а також зазначив, що письмові та речові докази досліджені та свідки сторони обвинувачення допитані і впливати на них не має змісту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи, які навів обвинувачений в доводах апеляційної скарги на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року, були предметом розгляду при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року вказане клопотання прокурора задоволено та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді зазначеного клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважав клопотання вмотивованим, а викладені в клопотанні - такими, що ґрунтуються на вимогах закону та свідчать про продовження існування ризиків, визначених у п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних із застосуванням насильства до малолітніх потерпілих, за вчинення останнього передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, з урахуванням особи обвинуваченого, та характеру висунутого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує йому, реальними залишаються ризики можливого переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вчинення інших кримінальних правопорушень чи тих, в яких обвинувачується, та здійснення тиску на свідків і малолітніх потерпілих при звільненні з-під варти, адже судовий розгляд триває, зокрема, здійснюється дослідження доказів, проводиться допит свідків, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд вважав, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки під час допиту в судовому засіданні вони вказували на здійснення обвинуваченим на них тиску.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків та судових рішень.

Судом наголошено, що встановлені судом ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і продовження саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, наявність якого, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, адже суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Оскільки злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , вчинено із застосуванням до потерпілих насильства, суд першої інстанції не вбачав підстав для визначення йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки вважав, що застава не здатна запобігти ризикам вчинення обвинуваченим вказаних вище дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про законність оскарженого рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Зокрема, на стадії судового провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

На думку суду апеляційної інстанції, наведене прокурором у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце в даному випадку, з врахуванням обставин і тяжкості кримінальних правопорушень та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватості, даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 .

В клопотанні про продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 прокурор вказав на те, що метою застосування даного запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 є забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу ОСОБА_11 , незаконно впливати на малолітнього потерпілого ОСОБА_12 , незаконно впливати на законних представників малолітніх потерпілих, свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній обвинувачується.

Так, суд прийшов до висновку, що на час розгляду питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, ризики, які раніше були підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, а тому цей запобіжний захід підлягає продовженню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту доводів обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 вбачається, що на даний час судом першої інстанції досліджена сукупність доказів, які підтверджують непричетність обвинуваченого до вчиненого правопорушення та свідчать про безпідставність висунутого обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що дослідження судом першої інстанції сукупності доказів, які були надані сторонами, безумовно впливає на вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки процес дослідження доказів безпосередньо пов`язаний із аналізом отриманої інформації та необхідністю надання їм певної оцінки, яку суд може висловити тільки під час ухвалення остаточного судового рішення з урахуванням сукупність зібраних доказів, їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи щодо непричетності обвинуваченого до інкримінованого йому злочину, оскільки таку оцінку може надати тільки суд першої інстанції під час ухвалення остаточного рішення по даному кримінальному провадженню.

Зокрема, сторона обвинувачення стверджує, що сукупність досліджених судом першої інстанції доказів вказує на причетність обвинуваченого до вчиненого правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що враховуючи особливості розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на необхідність дотримання вимог щодо розгляду кримінального провадження у розумні строки у зв`язку з чим суд першої інстанції повинен спрямувати свої зусилля на прийняття ефективних заходів щодо своєчасного розгляду кримінального провадження.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Колегія суддів неодноразово вказувала на те, що розгляд апеляційним судом скарг на продовження строку тримання під вартою повинен забезпечити незалежність та об`єктивність суду, який розглядає провадження і не повинен виглядати як намагання втрутитись у цей процес та вплинути на його результати.

Разом з тим, колегія суддів не може не звернути увагу на тривалість розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки це дає підстави вважати, що судом не повною мірою вживаються передбачені законом заходи щодо розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Так, недотримання строків розгляду кримінальних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розумним, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що тривалість розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції безумовно впливає на питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, національним законодавством не передбачена можливість зміни запобіжного заходу внаслідок тривалого перебування обвинуваченого під вартою та порушення судом розумних строків розгляду кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судова практика Європейського Суду з прав людини свідчить про необхідність врахування тривалості перебування обвинуваченого під вартою при вирішанні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, «хоча загалом вираз «стан доказів» може бути важливим фактором, що свідчить про наявність і збереження серйозних ознак вини, сам по собі він не може служити виправданням тривалого тримання під вартою» (Дереджі проти Туреччини). «При цьому, ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні» (Ноймайстер проти Австрії)

Так, враховуючи тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув питання про можливість обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі, «якщо залишається єдина підстава для обґрунтування тримання під вартою, яка полягає в тому, що існує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від здійснення правосуддя і, таким чином, не з`явитись в судове засідання, він повинен бути звільнений з-під варти, якщо є можливість заручитися гарантіями явки в судове засідання» (Мерабішвілі проти Грузії)

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Зокрема, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 , утримується під вартою протягом значного строку, колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути визнаний достатньою гарантією забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів, у відповідності до вимог ч.5 ст.182 КПК України, вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у максимальному розмірі, який передбачено законом для обвинувачених у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, а саме у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805200 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою.

При вирішанні вищевказаного питання, колегія суддів приймає до уваги, що розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення і, враховуючи стадію на якій знаходиться розгляд провадження, вважає, що саме такий розмір застави здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

При визначенні обвинуваченому розміру застави, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно задовольнити частково, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити та доповнити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст. с т. 404,405,407,422-1КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 змінити в частині застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Застосувати до ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити розмір застави щодо ОСОБА_8 в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті ) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок за реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42262052, банк отримувача Державна казначейська служба України, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0083264.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після внесення застави, звільнити ОСОБА_8 з-під варти та вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та суддю.

В решті ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4