Провадження №11-сс/991/944/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 листопада 2023 року, якою частково задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні № 0001415 від 25 серпня 2023 року,

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного судувід 24 листопада 2023 року частково задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою визначено до 21 січня 2024 року включно. Одночасно підозрюваному визначено заставу у розмірі 4500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 12 078 000 (дванадцять мільйонів сімдесят вісім тисяч) гривень та встановлено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладено обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

-прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

-не відлучатися з м. Хмельницького без дозволу детектива, прокурора або суду;

-повідомляти детектива, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими особами з приводу повідомленої йому підозри, окрім своїх захисників;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення ним застави, визначено до 21 січня 2024 року включно.

В іншій частині клопотання детектива відмовлено.

Згідно вказаної ухвали слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, за викладених у клопотанні та повідомленні про підозру обставин. На його думку, у разі відмови в задоволенні клопотання детектива підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених пунктами 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. А тому, на цьому етапі кримінального провадження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним. Наявність обґрунтованої підозри у сукупності з встановленими ризиками кримінального провадження виключають об`єктивну можливість застосування відносно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу. При цьому саме застава у розмірі 12 078 000 гривень є достатньою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, у якій, враховуючи подані доповнення, просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 листопада 2023 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива.

Апеляційна скарга захисника обґрунтована тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, у зв`язку з чим її необхідно скасувати з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На думку захисту, додані до клопотання детектива матеріали не свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що вказує на необґрунтованість підозри стосовно вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України. Таким чином, висновок слідчого судді щодо обґрунтованості врученого ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 21 листопада 2023 року є безпідставним та не ґрунтується на матеріалах провадження. Досудове розслідування за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, розпочато до внесення відповідних відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі - ЄРДР), що свідчить про отримання доказів, покладених в основу підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , з порушенням встановленої процесуальної процедури. Зокрема, ознаки кримінального правопорушення у діях народного депутата України ОСОБА_9 та директора АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» ОСОБА_5 виявлені органом досудового розслідування ще 08 серпня 2023 року під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) у межах іншого кримінального провадження. Однак відповідні відомості внесено до ЄРДР лише 25 серпня 2023 року не дивлячись на те, що досудове розслідування за цим правопорушенням вже здійснювалось протягом тривалого часу (продовжувалося проведення НСРД). А отже, усі, без виключення, негласні слідчі (розшукові) дії проведені в межах цього кримінального провадження мають бути визнані недопустимими доказами, у зв`язку з чим зафіксовані у них відомості не можуть бути використані для обґрунтування врученої ОСОБА_5 підозри.

Слідчим суддею також не взято до уваги, що вручене ОСОБА_5 повідомлення про підозру ґрунтується виключно на припущеннях, а в матеріалах провадження відсутні докази його безпосередньої участі у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Жоден з наданих детективом в обґрунтування поданого клопотання документів не підтверджує пропонування чи передачі ОСОБА_5 неправомірної вигоди. Не проведено органом досудового розслідування й психолого-лінгвістичної експертизи, що позбавляє можливості належним чином інтерпретувати зміст розмов ОСОБА_5 , зафіксованих під час проведення НСРД. Органом досудового розслідування не встановлено точного періоду нібито виникнення у ОСОБА_9 та ОСОБА_5 злочинного умислу на надання неправомірної вигоди. Не розкрито у вказаному повідомленні про підозру й послідовного ланцюжку передачі грошових коштів ОСОБА_11 , як і не зазначено джерело виникнення неправомірної вигоди саме в розмірі 150 000 доларів США.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що Голова Державного агентства відновлення та розвитку ОСОБА_11 є фігурантом іншого кримінального провадження, яке також розслідується за ч. 4 ст. 369 КК України. Таким чином, наявні обґрунтовані підстави стверджувати, що ОСОБА_11 є універсальним «агентом», який активно співпрацює з правоохоронними органами щодо виявлення корупціонерів.

Не доведено стороною обвинувачення й існування у цьому провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а доводи клопотання детектива в цій частині є безпідставними та надуманими.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя не врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також інші дані про його особу. Безпідставно встановивши виключний випадок при призначенні застави, слідчий суддя визначив її у непомірному для ОСОБА_5 розмірі та не вказав чому застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

У судове засідання з`явились підозрюваний ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 , а також прокурор ОСОБА_7 . Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим колегією суддів прийнято рішення розгляд апеляційної скарги здійснювати за наявного складу учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання детектива слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та встановив, що застосування такого запобіжного заходу на цьому етапі кримінального провадження є об`єктивно необхідним з метою забезпечення його дієвості. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків слідчого судді апеляційна скарга сторони захисту не містить.

Згідно матеріалів провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001415 від 25 серпня 2023 року здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України (том 1, а.с. 12).

У межах вказаного кримінального провадження, 21 листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, а саме в пропозиції службовим особам, які займають особливо відповідальне становище, надати їм неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за вчинення службовими особами в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, та в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їм службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (том 1, а.с. 33-40).

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_5 , будучи директором АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» (), діючи від імені та в інтересах цього товариства, за попередньою змовою з народним депутатом України ОСОБА_9 , запропонував надати Віце-прем`єр-міністру з відновлення України - Міністру розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі - Міністр) ОСОБА_10 та Голові Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (далі - Голова Агентства відновлення) Найєму Мустафі-Масі неправомірну вигоду у розмірі від 3 до 5 відсотків від суми грошових коштів, які будуть виділені за рахунок коштів Державного бюджету України для фінансування додаткових обсягів робіт, виконуваних підконтрольним їм АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ», вартістю близько 1 млрд грн, та надав зазначеним службовим особам частину цієї неправомірної вигоди у розмірі 150 000 доларів США (що за курсом Національного банку України станом на 02.11.2023 становило 5 439 825 грн).

За результатом розгляду клопотання детектива слідчий суддя дійшов мотивованого висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, за викладених у клопотанні та повідомленні про підозру обставин.

Такого висновку слідчий суддя дійшов на підставі безпосередньо досліджених матеріалів провадження у їх сукупності, зокрема:

-протоколу про результати здійснення аудіоконтролю від 31.08.2023, під час якого зафіксовано, що ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_10 розглянути можливість надання підконтрольному йому АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» додаткових обсягів робіт, замовником яких є Агентство відновлення або його територіальні підрозділи, висловивши готовність виконувати будь-які роботи у будь-якому регіоні України та повідомивши, що АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» готове у поточному році виконати роботи вартістю до 1 млрд грн та «працювати в обоймі» на умовах, які будуть визначені ОСОБА_10 , а також повідомив, що безпосереднє визначення об`єктів для виконання робіт буде здійснюватися людиною, контакти якої він пізніше надасть;

-протоколу про результати здійснення спостереження за особою від 31.08.2023, здійсненого 08.08.2023, в ході якого встановлено, що ОСОБА_9 користується автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_1 ;

-протоколу про результати здійснення зняття інформації з електронних інформаційних систем від 29.09.2023, в ході якого зафіксовано, що 09.08.2023 об 11 год 59 хв ОСОБА_9 з абонентського мобільного номеру НОМЕР_2 надіслав повідомлення ОСОБА_13 із зазначенням абонентського номера НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 ;

-протоколу про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_11 , здійсненого 10.08.2023 у його службовому кабінеті по вул. Фізкультури, 9 у м. Києві, в ході якого зафіксовано, що ОСОБА_9 домовився про зустріч між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 предметом, якої має бути вибір об`єктів будівництва, на які можуть бути виділені кошти Державного бюджету України;

-протоколу про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи від 31.08.2023, здійсненого 23.08.2023 у його службовому кабінеті по вул. Фізкультури, 9 у м. Києві, в ході якого зафіксовано висловлення ОСОБА_5 пропозиції надати неправомірну вигоду ОСОБА_11 у розмірі від 3 до 5 відсотків від суми грошових коштів, які будуть виділені за рахунок коштів Державного бюджету України для фінансування додаткових обсягів робіт, виконуваних підконтрольним йому та ОСОБА_9 АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ», вартістю близько 1 млрд грн;

-протоколу про результати здійснення аудіоконтролю від 31.08.2023, здійсненого 23.08.2023 на паркувальному майданчику ресторану «Форест клаб» по просп. Литовському, 20-а у м. Києві, в ході якого встановлено, що ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 про зустріч між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 під час якої не була досягнута домовленість щодо конкретних видів робіт, по яким можливо надати оплату АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ»;

-протоколу про результати здійснення аудіоконтролю від 27.09.2023, здійсненого 05.09.2023 у ресторані «Сутра» по вул. Провіантській, 3 у м. Києві, в ході якого зафіксовано підтвердження ОСОБА_9 раніше висловленої ОСОБА_5 пропозиції надання неправомірної вигоди;

-протоколу про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 02.10.2023, в ході якого зафіксовано, як 08.09.2023 об 18 год 49 хв ОСОБА_5 надіслав повідомлення ОСОБА_11 на абонентський мобільний номер НОМЕР_4 , в якому міститься інформація про наступні договори: від 18.02.2021 № 28/21ЕПД між Службою автомобільних доріг у Хмельницький області та ПрАТ «Хмельницьке ШБУ № 56», ; від 15.12.2022 № 26 між Службою автомобільних доріг у Рівненській області, та АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ»; від 27.12.2022 № 1-ЮАД/22 між Службою автомобільних доріг у Херсонській області та АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ»;

-протоколів огляду від 10.11.2023 електронної системи публічних закупівель від 10.11.2023 в ході якого встановлено, наявність вищевказаних договорів між АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» (попередня назва - ПрАТ «Хмельницьке ШБУ № 56») та Службами автомобільних доріг у відповідних областях;

-протоколу про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи від 10.11.2023, здійсненого 02.11.2023 з 17 год 27 хв до 17 год 57 хв у службовому кабінеті ОСОБА_11 по пр. Берестейському, 14 у м. Києві, в ході якого зафіксовано, як ОСОБА_9 повідомив, що готовий надати ОСОБА_11 раніше обумовлену неправомірну вигоду того ж дня у будь-який час та місці шляхом передачі через свою довірену особу - водія ОСОБА_12 ;

-показань свідка ОСОБА_11 з приводу спілкування з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , під час якого вони запропонували та надали йому неправомірну вигоду;

-показань свідка ОСОБА_10 з приводу спілкування з ОСОБА_9 , під час якого ОСОБА_9 . 19.06.2023 передав ОСОБА_10 аркуші паперу з записами про договори між АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» (попередня назва - ПрАТ «Хмельницьке ШБУ № 56») та Службами автомобільних доріг, які були надіслані ОСОБА_5 ОСОБА_11 08.09.2023;

-відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до яких ОСОБА_5 є керівником, а ОСОБА_9 кінцевим бенефіціарним власником АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ».

Таким чином, доводи захисту про відсутність у матеріалах провадження доказів щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення є безпідставними та спростовуються вищезазначеними доказами та процесуальними документами.

На переконання колегії суддів, сукупність наявних у матеріалах провадження доказів свідчить про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри та формують внутрішнє переконання причетності підозрюваного до вчинення відповідного кримінального правопорушення. При цьому колегія суддів бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження.

На цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє твердження сторони захисту стосовно наявності у врученому ОСОБА_5 повідомленні про підозру певних неузгодженостей, оскільки вони не спростовують висновку слідчого судді щодо обґрунтованості такої підозри та можуть бути усунуті в ході подальшого здійснення досудового розслідування.

У той же час колегія суддів вважає безпідставним висновок слідчого судді, що вручена ОСОБА_5 підозра охоплює виключно таку форму діяння як пропозиція надання неправомірної вигоди особі, яка займає особливо відповідальне становище.

За версією сторони обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 369 КК України, вчинено ОСОБА_5 за попередньою змовою з народним депутатом України ОСОБА_9 .

Співучасть у вчиненні злочину передбачає: об`єднання окремих зусиль кожного співучасника у взаємообумовлену спільну діяльність усіх співучасників; те, що вчинюваний співучасниками злочин є єдиний для всіх; спрямування зусиль кожного співучасника на досягнення загального результату злочину; причинний зв`язок між діяннями всіх учасників і загальним злочинним результатом. Головною рисою спільної дії співучасників є те, що дії кожного з них є складовою частиною загальної діяльності з вчинення злочину. Вони діють разом, роблячи свій внесок у вчинення злочину. Дії кожного із учасників за конкретних обставин є необхідною умовою для вчинення злочинних дій іншим співучасником та настання спільного злочинного результату.

Спільність такої діяльності полягає у тому, що вона має взаємодоповнюючий і взаємообумовлений характер. Співучасники діють спільно для досягнення єдиного злочинного результату. Висновок про спільність дій осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності, необхідно робити на підставі детального аналізу всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності.

З протоколу за результатами здійснення аудіо-, відеоконтролю особи від 31 серпня 2023 року вбачається, що 23 серпня 2023 року ОСОБА_5 було висловлено ОСОБА_11 пропозицію надати неправомірну вигоду у розмірі від 3 до 5 відсотків від суми грошових коштів, які будуть виділені за рахунок коштів Державного бюджету України для фінансування додаткових обсягів робіт, виконуваних підконтрольним йому та ОСОБА_9 АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ». Водночас з протоколу про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю від 10 листопада 2023 року (том 2, а.с. 61-76) вбачається, що 02 листопада 2023 року ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 про готовність надати йому раніше обумовлену неправомірну вигоду у будь-який час та місці шляхом передачі через свою довірену особу - водія « ОСОБА_14 ». Згідно показань свідка ОСОБА_11 , зафіксованих у протоколі допиту від 03 листопада 2023 року (том 2, а.с. 97-104), 02 листопада 2023 року до його автомобіля сіла особа, яка представилась ОСОБА_14 та залишила пакет, у якому в подальшому детективами Національного антикорупційного бюро України було виявлено коробку з готівковими коштами у сумі 150 000 доларів США.

Таким чином, колегія суддів переконана, що дії, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, та полягають як в пропозиції надати неправомірну вигоду, так і в наданні такої вигоди за вчинення службовими особами в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, та в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їм службового становища. При цьому слід зауважити, що, за версією сторони обвинувачення, об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення становлять саме спільні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . На цьому етапі колегія суддів не вирішує питання про доведеність винуватості ОСОБА_5 та остаточність кваліфікації його дій, а лише встановлює, що його причетність до вчинення зазначеного кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього відповідного запобіжного заходу.

Колегія суддів також відхиляє твердження захисту стосовно того, що без проведення психолого-лінгвістичної експертизи неможливо належним чином інтерпретувати зміст розмов ОСОБА_5 . Європейський суд з прав людини у справах «Дмітрієвський проти Росії» (Dmitriyevskiy v. Russia, заява № 42168/06) від 03 жовтня 2017 року та «Марія Альохіна та інші проти Росії» (Mariya Alekhina and Others v. Russia, заява № 38004/12) від 17 липня 2018 року щодо використання судово-лінгвістичних експертиз у судовій практиці національних судів звернув увагу на те, що юридичну оцінку характеру спірних висловлювань робили експерти-філологи, а не суд. Суд лише схвалював їх висновки, незважаючи на те, що експертна оцінка явно виходила за рамки суто мовних питань, таких як, наприклад, визначення значення конкретних слів та виразів, і, по суті, кваліфікувала дії заявників з правової точки зору. Суд визнав такий стан справ неприйнятним і підкреслив, що всі юридичні питання повинні вирішуватися тільки судами. А отже, саме судом має бути надана юридична оцінка діям та висловлюванням ОСОБА_5 , зафіксованим під час проведення НСРД.

Безпідставними є й доводи захисту щодо здійснення досудового розслідування за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення до внесення відповідних відомостей в ЄРДР. Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Внесення відомостей до ЄРДР пізніше строку, визначеного ст. 214 КПК України (24 години), не є таким порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б тягнуло визнання всіх доказів, отриманих у ході досудового розслідування, недопустимими (постанова Касаційного кримінального суду від 17 червня 2021 року у справі № 755/15128/19).

Водночас ч. 1 ст. 257 КПК України передбачено, шо якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора. Таким чином, використання складених за результатами проведення таких негласних слідчих (розшукових) дії матеріалів в іншому кримінальному провадженні, за наявності дозволу слідчого судді, не суперечить вимогам процесуального закону, а тому відповідні матеріали не можуть бути розцінені як такі, що отримані до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР. Отримання зазначених доказів в межах іншого кримінального провадження носило випадковий характер, а проведення відповідних негласних слідчих (розшукових) дій не обмежувало законних прав та свобод ОСОБА_5 , оскільки здійснювались щодо іншої особи та не були спрямовані на фіксування обставин вчинення ним кримінального правопорушення.

Стосовно тверджень захисту про те, що ОСОБА_11 є агентом, який активно співпрацює з правоохоронними органами з метою виявлення корупціонерів, слід зазначити, що відповідні доводи є лише припущеннями та не підтверджуються будь-якими наявними у матеріалах провадження доказами.

Відсутність у матеріалах справи окремої постанови про залучення особи до конфіденційного співробітництва чи залучення до участі в негласній слідчій (розшуковій) дії як конфідента також не свідчить про порушення вимог КПК України. Оскільки залучення особи до конфіденційного співробітництва й участь у НСРД є підготовчими діями сторони обвинувачення, спрямованими на підготовку до контролю за вчиненням злочину, проведення спостереження, відео-, аудіоконтролю особи, кримінальний процесуальний закон не встановлює вимог про те, щоб день та час постановлення прокурором рішення про проведення такої НСРД, як контроль за вчиненням злочину чи ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД ? аудіо-, відеоконтроль особи, передували отриманню від особи згоди на її участь у НСРД. Залучення свідка до участі в контролі за вчиненням злочину зумовлено об`єктивними обставинами та відповідає положенням ч. 6 ст. 246 КПК України, а відсутність у матеріалах провадження окремої постанови про його залучення до конфіденційного співробітництва не є порушенням вимог КПК України, не свідчить про порушення прав учасників кримінального провадження, про наявність таких порушень КПК України, які б могли призвести до ухвалення незаконного та/або необґрунтованого рішення (постанова Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 вересня 2023 року у справі № 208/2160/18). З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині.

Вирішуючи питання наявності у цьому кримінальному провадженні передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, колегія суддів виходить з такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею встановлено, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, у тому числі про його майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Обґрунтовуючи клопотання детектив послався на наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 369 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України та примітки до ст. 45 КК України, вказане кримінальне правопорушення є тяжким корупційним злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна або без такої. При цьому за вчинення корупційного злочину Кримінальним кодексом України не передбачено можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом (статті 69, 75 КК України).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Колегія суддів погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, на момент застосування запобіжного заходу підозрюваний володів паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 і навіть в період воєнного стану неодноразово перетинав державний кордон України. Тобто, мав можливість безперешкодно й швидко залишити територію України навіть у період воєнного стану.

Таким чином, майновий стан підозрюваного та реальна можливість вільної зміни свого місця перебування підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та суду, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику. Попередня належна процесуальна поведінка ОСОБА_5 та наявність у нього міцних соціальних зв?язків, не спростовують існування зазначеного ризику. А тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Правильним, на переконання колегії суддів, є й висновок слідчого судді щодо наявності у цьому провадженні ризику знищення, приховування або спотворення підозрюваним речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у випадку відмови в застосуванні відповідного запобіжного заходу ОСОБА_5 матиме доступ до документації товариства, яка стосується виконання договорів про ремонти доріг, а також електронних інформаційних систем, які можуть містити відомості про спілкування з імовірними співучасниками або ж особами, які були обізнані про деталі розслідуваного злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

У результаті обізнаності ОСОБА_5 про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, він може впливати на зазначених свідків шляхом підкупу, погроз або іншим чином з метою примушування до зміни раніше наданих показань. Крім того, він також може вживати активних дій, спрямованих на особистий чи опосередкований вплив на інших свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі які ще не допитані, з метою спотворення даних, які можуть свідчити про причетність підозрюваного або інших осіб до вчинення указаного злочину, що свідчить про наявність відповідного ризику.

Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо існування ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення спрямованого на заволодіння коштами державного бюджету України. Зокрема, слідчим суддею обґрунтовано враховано, що розмір неправомірної вигоди у цьому провадженні визначався залежно від суми коштів виділених з державного бюджету на додаткові роботи, які мають виконуватися підконтрольним підозрюваному товариству. Зазначені обставини можуть свідчити про ймовірне вчинення підозрюваним дій спрямованих на заволодіння держаними коштами, призначеними на відновлення та будівництво доріг.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначається, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Приймаючи до уваги вищенаведені ризики, конкретні обставини провадження та наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, який є тяжким корупційним злочином, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування, у тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується, що з урахуванням майнового та соціального стану ОСОБА_5 , його особи, обставин кримінального правопорушення й встановлених ризиків, застава у розмірі 12 078 000 гривень є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому колегія суддів також бере до уваги, що застава у зазначеному розмірі вже була внесена на рахунок Вищого антикорупційного суду, що спростовує доводи захисту щодо неможливості її внесення.

Під час апеляційного розгляду колегія суддів враховує вимоги пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надані із клопотанням матеріали доводять наявність правових підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 листопада 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3