Дата документу 04.10.2023
Справа № 334/7914/19
Провадження № 1-кп/334/116/23
УХВАЛА

Іменем України

04 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Запоріжжя, матеріали кримінального провадження, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України

за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до судового розгляду. Зазначене кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Запоріжжя. Заявив, та підстав для зупинення чи закриття кримінального провадження немає. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечувала, що можливості призначенні справи до судового розгляду, та заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, свої вимоги мотивувала наступним відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Однак, сторона захисту вважає, що кримінальне провадження не можна призначити до розгляду оскільки обвинувальний акт, який знаходиться в матеріалах справи підлягає поверненню прокурору у зв`язку із наступним.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд може повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Ознайомившись з обвинувальним актом, сторона захисту вважає, що він не відповідає вимогам ст.291 КПК України та підлягає поверненню з наступних підстав, а також у зв`язку з порушенням під час досудового розслідування права обвинуваченого на захист.

Відповідно до ст.290 КПК України визнавши зібраними під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, після чого останній має право ознайомитись з ними.

Згідно з ч.9 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Крім того, згідно з ч.10 ст.290 КПК України сторонам кримінального провадження надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Водночас, прокурором було грубо порушено вимоги ст.290 КПК України, які полягають у невідкриті стороні захисту матеріалів кримінального провадження взагалі, та у неврученні обвинуваченому, який обвинувачується в особо тяжких злочинах, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що являється грубим порушенням права на захист.

Так як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування, їй, захиснику Горбачова ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_4 , ніби то 13 серпня 2019 року було повідомлено про закінчення досудового розслідування. Проте не зазначено у який спосіб, їй та ОСОБА_4 було здійснено це повідомлення.

Однак, якщо вірити вказаному запису і стороні захисту було дійсно повідомлено про закінчення досудового розслідування саме 13 серпня 2019 року, то у відповідності до ч.9 ст.290 КПК України, в матеріалах справи повинно б бути письмове підтвердження даного факту як нею так і ОСОБА_4 , чого в матеріалах справи не має і бути не може, оскільки такого повідомлення не відбулось.

Далі, якщо знову ж таки припустити, що в даному випадку сторона захисту м`яко кажучи говорить не правду, а слідчий чи прокурор дійсно, ще 13 серпня 2019 року все ж таки повідомили її та ОСОБА_4 про закінчення досудового розслідування та надали доступ до матеріалів кримінального провадження, то у відповідності до ч.10 ст.290 КПК України стороні захисту повинен був би наданий достатній час для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.

Водночас, якщо ми уважно дослідимо реєстр матеріалів досудового розслідування, то в п.40 Реєстру, що 13 серпня 2019 року о 15.40 - 16.20 годині було винесено протокол тимчасового доступу до речей і документів, цього ж дня з 17.20 -18.40 години було складено протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування потерпілому ОСОБА_8 (п.45 Реєстру) і цього ж дня було складено обвинувальний акт до якого додано цей самий реєстр матеріалів досудового розслідування. І все б нічого, якби не декілька «але», ОСОБА_4 під час вищезазначених подій знаходився і знаходиться станом по теперішній час у приміщенні ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», а тому яким чином, прокурор встиг протягом одного дня, а саме 13 серпня 2019 року повідомити ОСОБА_4 про завершення досудового слідства, надати доступ до матеріалів кримінального провадження, ознайомити його з матеріалами кримінального провадження, надати доступ до речових доказів, які знаходились у м. Запоріжжі, скласти реєстр матеріалів досудового розслідування, з якого чітко вбачається, що остання процесуальна дія в цей день відбулась о 18.40 годині скласти обвинувальний акт у кабінеті №112 СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 191, затвердити цього ж дня в кабінеті №10 ЗМП №3 за адресою м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 14 та вручити обвинувальний акт в м. Херсон приміщенні ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», який знаходиться на відстані більш як 300 км в м. Херсон.

Далі іще цікавіше, зі змісту ст.291 КПК України вбачається, що одночасно із обвинувальним актом складається і реєстр матеріалів досудового розслідування, те ж саме вбачаються з норм ст.293 КПК України в якій чітко визначено, що одночасно з переданням обвинувального акта, до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику. Таким чином норми вказаних статей чітко вказують на те, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту, є його обов`язковим додатком і має бути складений, принаймні, не пізніше ніж обвинувальний акт.

Разом з тим, якщо уважно дослідити п.48 та п.49 реєстру матеріалів досудового розслідування то вбачається, що протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_9 було складено через 3 місяці після закінчення строків досудового розслідування та складання обвинувального акту, а саме 12 листопада 2019 року, а от їй як захиснику взагалі не зрозуміло в який день у листопаді 2019 року.

Таким чином, дані обставини дають можливість обґрунтовано вважати, що прокурор разом із слідчим внесли завідомо неправдиві відомості у реєстр матеріалів досудового розслідування та в обвинувальний акт, оскільки, як в Реєстрі від 13 серпня 2019 року, можуть бути відображені події майбутнього, які настали лише через 3 місяці потому. Крім того дуже цікаво виходить згідно обвинувального акту ОСОБА_4 набуває статусу обвинуваченого іще 13 серпня 2019 року, а протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування відносно нього складається через 3 місяці і в статусі підозрюваного.

Тож, вищевикладені обставини, підтверджують 3 Факти. перший - повідомлення про закінчення досудового розслідування їй та ОСОБА_4 , було здійснено поза межами досудового слідства, другий - матеріали досудовою розслідування стороні захисту не відкривались і третій обвинувальний акт та реєстр було складено поза межами досудового слідства та обвинуваченому ОСОБА_4 не вручено взагалі.

Тому що насправді вимоги ст.290 КПК України виконувались так в провадженні старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_10 перебувало кримінальне провадження №0002021 від 12 червня 2019 року за ч.4 ст.187 КК та ч.3 ст.289 КК України.

В межах даного кримінального провадження ще 13 червня 2019 року о 14.06 год., тобто ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у скоєнні злочинів за ч.4 ст.187 КК та ч.3 ст.289 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом 2-х місяців з дня повідомлення про підозру у вчиненні злочину. Згідно з ч.3 цієї ж статті строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку передбаченому ст.290 КПК України не включається у строки передбачені цією статтею.

Тобто, якщо проаналізувати вищезазначені норми КПК України, то слідчий чи прокурор визнавши зібрані докази під час досудового слідства достатніми для складання обвинувального акту повинен був до 13 серпня 2019 року повідомити сторону захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів справи. При цьому не просто повідомити, а зазначити дату час та місце надання доступу стороні захисту до матеріалів кримінального провадження, крім того ця дата повинна бути визначена до 13 серпня 2019 року, більше того, як уже зазначалось, сторона захисту у відповідності до ч.9 ст.290 КПК України повинна письмово підтвердити прокурору факт надання доступу до матеріалів справи і це теж до 13 серпня 2019 року, і лише тоді, за таких обставин, строк ознайомлення із матеріалами справи не враховується в строк досудового розслідування.

Однак прошу звертає увагу, що до цієї дати ані їй, ані її підзахисному не повідомлялось про завершення досудового розслідування та не надавався доступ до матеріалів справи, а тим більше звичайно ними не було підтверджено письмово факт надання доступу до матеріалів із зазначенням таких матеріалів.

Таким чином дані обставини дають можливість обґрунтовано вважати, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадження закінчився іще 13 серпня 2019 року.

В той же час лише 11 вересня 2019 року через кур`єра Укрпошти на її адресу надійшов лист від СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області в якому містилось повідомлення (втретє) від 10 вересня 2019 року за вих. №2816/40/-/04-2019 про завершення досудового розслідування, внесене до ЄРДР під №0002021 від 12 червня 2019 року за ч.4 ст.187 КК та ч.3 ст.289 КК України

Крім того, в даному повідомлені було зазначено, що вона має право на доступ до матеріалів досудового розслідування, для чого їй необхідно прибути до службового кабінету №112 СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області 13 вересня 2019 року о 10.30 годині.

Більше того, у вказаному повідомленні зазначено, що ОСОБА_4 також має право на доступ до матеріалів справи в порядку, ст.ст.283, 290 КПК України, а тому вона повинна прибути до приміщення ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 10 Так із вказаного повідомлення вбачається, що воно ніби то винесено та направляється втрете, що в свою чергу, я так розумію, повинно підтвердити той факт, що я ніби то як захисник повністю ігнорую два попередніх повідомлення та умисно не виконую вимоги ст. 290 КПК України.

Також наголошує на тому, що вона як захисник ОСОБА_4 не отримувала, жодного з так званих двох попередніх повідомлень, які ніби то були винесені слідчим та направлялись на мою адресу, а ОСОБА_4 тим-більше, оскільки він тримається під вартою у ДУ «Херсонський слідчий ізолятор».

Так, виходячи з ч.1 ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи. Оскільки участь підозрюваного та його захисника є обов`язковими при виконання вимог ст.290 КПК України, то дана процесуальна дія не підпадає під той виняток, про який йде мова у ч.3 ст.111 КПК України.

В свою чергу глава II чітко регулює порядок вручення повідомлення.

Зокрема порядок вручення повідомлення визначений ст.135 КПК України. Зокрема згідно з п.1 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Крім того, як вбачається із п.8 цієї ж статті особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього не пізніше ніж за три дні, коли вона зобов`язана прибути за викликом. Відповідно до ч.1 ст.136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Тож, якщо слідчий, у своєму повідомленні від 10 вересня 2019 року зазначає про те, що його винесено втретє, то в матеріалах кримінального провадження повинно бути два попередніх повідомлення, а також докази отримання вказаних повідомлень у відповідності до норм ч.1 ст.136 КПК України. В іншому випадку це буде ніщо інше, як внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів.

Крім цього заради справедливості потрібно зазначити, що після даного повідомлення були повідомлення і вчетверте і вп`яте і вшосте, при цьому, які надійшли в різних поштових конвертах проте від однієї дати, що підтверджується відповідними копіями, які додаються, а саме: повідомлення від 05 вересня 2019 року, яке було відправлено в той же день, що й повідомлення (втретє) від 10 вересня 2019 року проте не кур`єром, а простою кореспонденцією, яке вона отримала лише 13 березня 2019 року, повідомлення від 13 вересня 2019 року та повідомлення від 16 вересня 2019 року, які були відправлені рекомендованим листом в один і той же день, а саме 16 вересня 2019 року о 15.49 та 15.50 годині, тобто із різницею в одну секунду.

Нормами статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.9 під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тож таке чітке правове визначення зобов`язань слідчого, дає можливість обґрунтовано вважати, що слідчий. не має права змушувати учасників кримінального провадження, реалізовувати їх права та обов`язки поза межами закону. В даному випадку для того, щоб у слідчого були підстави змушувати сторону захисту для виконання норм ст.290 КПК України, то слідчий повинен довести, що таке відкриття буде здійснено в межах строку досудового розслідування, а з огляду на ту обставину, що повідомлення про закінчення досудового слідства було винесено слідчим майже через місяць після сплину строку досудового розслідування, а саме 10 вересня 2019 року, до того ж нею у відповідності до ч.9 ст.290 не підтверджено факту надання доступу до матеріалів кримінального провадження, як і не підтверджено початку ознайомлення із матеріалами справи, а саме строк ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, в порядку ст.290 КПК України, не включається в строк досудового розслідування, як нею зазначалось вище, то такі дії слідчого щонайменше підпадають під перевищення службових повноважень.

Крім того, хочу звертає увагу, що слідчий звернувся із клопотанням до слідчого судді про встановлення строків ознайомлення із матеріалами справи, в порушення норм КПК України, а саме КПК України чітко встановлено у яких випадках застосовуються положення ч.10 ст.290 КПК України, а саме, як зазначалось відповідно до ч.9 ст. 290 КПК України сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

В свою чергу, ч.10 ст.290 КПК України регламентовано спеціальний порядок встановлення цього факту у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, і саме за таких умов слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу та складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження вважаються такими, що реалізували право на доступ до матеріалів. Дана позиція також відображена у постанові ВСУ від 26 березня 2019 року по справі №752/3929/15-к.

Тож 08 листопада 2019 року зважаючи на вищевикладені обставини та на факт того, що ОСОБА_4 тримається у ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», а тому він аж ні як не має змоги затягувати ознайомлення із матеріалами кримінального провадження слідчий судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_11 , відмов у задоволенні клопотання слідчого про встановлення строку на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування.

Крім того, звертає увагу, що слідчий звернувся із клопотання про встановлення строку не лише їй як захиснику, а ще й її підзахисному ОСОБА_4 . Однак, ОСОБА_4 , як уже зазначалось знаходиться у приміщенні ДУ «Херсонський слідчий ізолятор».

Відповідно до ч.3 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів. На скільки їй відомо в умовах слідчого ізолятора не передбачено можливості заносити фотоапарати, мобільні телефони з фотокамерами, копіювальну техніку, а тим паче ноутбуки, комп`ютери та планшети, а тому в даному випадку, право ОСОБА_4 передбачене вказаною нормою було порушено. Крім того, речовим доказом в даному кримінальному провадженні є автомобіль, який знаходиться в м. Запоріжжя, та перебуває під контролем Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, а тому їй як захисникові не зрозуміло, як в даному випадку слідчий чи прокурор збирались реалізувати право підозрюваного передбачене ст.290 КПК України, якщо ОСОБА_4 від початку внесення відомостей до ЄРДР і до звернення до суду з обвинувальним актом, жодного разу не було вивезено до м. Запоріжжя.

Додатково хоче зазначити, що нею іще до 08 серпня 2019 року, тобто за 5 днів до закінчення строків досудового розслідування, на ім`я начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області подавалось клопотання в якому вона нагадувала про закінчення строків та просила у разі продовження строків чи відкриття матеріалів завчасно повідомити мене в порядку ст.133-135 КПК України, а також попереджала, що з 12 серпня 2019 році, вона буде у відпустці за межами м. Запоріжжя. Більше того, відразу ж після отримання повідомлення про завершення досудового слідства від 10 вересня 2019 року із символічною назвою (втретє), вона відразу ж звернулась до слідчого із клопотанням про надання їй та її підзахисному доказів на підтвердження отримання стороною захисту повідомлення двох попередніх повідомлень надати витяг з ЄРДР про закінчення досудового слідства та доставляння ОСОБА_4 для проведення процесуальних дій до Дніпровського ВП.

Проте, ані на клопотання від 08 серпня 2019 року, ані на клопотання від 12 вересня 2019 року, а тим більше на клопотання від 30 жовтня 2019 року в порушення ст.220 КПК України, вона так і не отримала жодної відповіді, такі дії органу досудового слідства та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво по цій справі, грубо порушують норми КПК та вказують на порушення права на захист ОСОБА_4 .

За таких обставин, хотілось би звернути увагу суду, на ту обставину, що строк досудового розслідування сплинув іще 13 серпня 2019 року.

В той же час, обвинувальний акт до суду був направлений зі спливом більш як три місяці після закінчення досудового слідства. Із моменту пред`явлення підозри на протязі, майже 5-ти місяців, ані слідчий, ані прокурор жодного разу до ОСОБА_4 , який перебуває у ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» не з`явились, матеріали справи йому не відкривали, доступу до матеріалів не надавали, а враховуючи той факт, що обвинувальний акт був складений та затверджений іще 13 серпня 2019 року, то стороні захисту взагалі не зрозуміло, чим керувався слідчий та прокурор, коли майже щодня надсилали на адресу сторони захисту повідомлення про завершення досудового слідства та відкриття матеріалів, а також із якою метою звертались до слідчого судді із клопотанням про встановлення строків для ознайомлення із матеріалів кримінального провадження, якщо обвинувальний акт вже було складено.

Таким чином, станом на сьогоднішній день сторона захисту стверджує, що ані її як захисника, ані ОСОБА_4 , який навіть не зрозуміло в якому статусі зараз знаходиться, так і не було ознайомлено із матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваного (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику. Будь-якого іншого способу надання копії обвинувального акту підозрюваному чинним КПК України не передбачено. Тому, оскільки ОСОБА_4 не являється підозрюваним у відношенні якого проводилось спеціальне досудове розслідування, то вищевикладене дає можливість обґрунтовано вважати, що прокурор грубо порушив вимоги вказаної статті, оскільки ОСОБА_4 не було вручено під розписку ані обвинувального акту, ані реєстру матеріалів досудового розслідування. Натомість, в порушення вищезазначених норм КПК, прокурор умисно, позбавляючи підозрюваного права на захист, обмежився тим, що відправив обвинувальний через 3 місяці після його складання поштовим зв`язком, на адресу ДУ «Херсонський слідчий ізолятор».

Таким чином, вищевикладені обставини, беззаперечно, дають можливість обґрунтовано вважати, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, а тому, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, підлягає поверненню.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просив в задоволенні даного клопотання відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заявлені клопотання приходить до наступного.

Так, частиною другою статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості обвинуваченого, потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, в тому числі і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Із направленого до суду обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 вбачається, що він містить у собі відомості, передбачені ст.291 КПК України.

Зокрема, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушень з посиланням на положення КК України. В обвинувальному акті сформульовано обвинувачення, в якому визначено дії, що складають об`єктивну сторону інкримінованих кримінальних правопорушень обвинуваченим, зазначено фактичні обставини щодо часу, місця, способу та послідовності вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, так як це встановив прокурор.

Що ж стосується доводів захисника, з приводу того, що порушено процедуру здійснення повідомлення про підозру, а також що закінчився строк досудового розслідування при цьому провадження не було закрито, не виконані вимоги ст.ст.290, 293 КПК України, то такі порушення навіть якщо і мали місце, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки з`ясування цих обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження, такі обставини підлягають дослідженню в ході судового розгляду, а також мають значення під час оцінки доказів на предмет їх допустимості, відповідно до положень ст.87 КПК України.

Крім цього необхідно зазначити, що згідно ст.283 КПК України направлення прокурором обвинувального акту до суду є формою закінчення досудового розслідування. У разі повернення обвинувального акту прокурору, прокурор має вжити заходів лише на усунення недоліків щодо змісту акту як процесуального документу.

Усунення недоліків, допущених при досудовому розслідуванні, під час фактично дооформлення обвинувального акту законом не допускається. Тому наступні після повернення обвинувального акту процесуальні або/чи слідчі дії не можна буде вважати законними, оскільки такі дії не передбачені КПК України та фактично є додатковим розслідуванням.

Разом з тим, законодавець у КПК України 2012 року відмовився від інституту додаткових розслідувань. В ньому не міститься навіть юридичного визначення «відновлення досудового слідства або розслідування». Не вбачається можливості проведення додаткових слідчих дій чи процесуальних дій із аналізу норм КПК України, відповідно до яких, після закінчення досудового розслідування в порядку ст.283 КПК України, повернення до цієї стадії не можливе.

А тому, всі доводи сторони захисту наведені як підстави для повернення обвинувального акту, підлягають з`ясуванню судом під час судового розгляду.

Отже, під час підготовчого судового засідання, суд не вправі вдаватися до оцінки суті висунутого обвинувачення, досліджувати докази інші процесуальні документи та вирішувати питання, що підлягають дослідженню та вирішенню в ході судового розгляду.

Слід зазначити, що невиконання вимог ст.293 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту та можуть бути виконані в ході підготовчого судового засідання.

При цьому, слід зауважити, що прокурором надані переконливі дані, які свідчать про вжиття ним вичерпних заходів для виконання вимог ст.293 КПК України щодо вручення обвинувального акту захиснику та обвинуваченому.

Також необхідно зазначити що безпідставне повернення обвинувального акту призводить до затягування розгляду кримінального провадження, що в подальшому може потягнути негативні наслідки для держави в випадку відшкодування коштів за рішеннями Європейського суду з прав людини про порушення Україною вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків розгляду справ.

Крім цього захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просив в задоволенні даного клопотання відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заявлені клопотання приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст.315 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд розглядає певні питання і зокрема, клопотання учасників судового розгляду та відповідно до вимог ст.314 КПК України має право прийняти такі рішення п.2 - закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Статтею 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, про що зазначено в ст.2 КПК України.

08 серпня 2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0002021 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12 червня 2019 року, вбачається, що 13 серпня 2019 року підозрюваному ОСОБА_6 надано доступ до матеріалів досудового розслідування, з чого можна зробити висновок, що на вказану дату досудове слідство було завершено, процесуальні дії виконанні.

Згідно ст.291 КПК України обвинувальний акт складається після виконання вимог статті 290 КПК України. Стадія відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження не входить у строк досудового розслідування та не продовжує його.

Як вбачається із розписки про отримання обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_6 від отримання даних документів відмовився 13 листопада 2019 року що відображено у розписці і після вказаної дати органом досудового розслідування не було вчинено жодної процесуальної дії.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки після повідомлення ОСОБА_6 про підозру та до завершення досудового розслідування не закінчився строк досудового розслідування визначений ст.219 КПК України, тому відсутні підстави для закриття кримінального провадження на п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до наступного, кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Запоріжжя, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст.ст.291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду судом не встановлено не було, а тому суд дійшов до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Керуючись ст.ст.314, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження в частині пред`явленого обвинувачення за ч.3 ст.289 КК України на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України - відмовити.

Призначити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в залі судових засідань на 10 жовтня 2023 року об 11.00 годині.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1