Єдиний унікальний номер судової справи 201/373/24
Номер провадження 1-кс/201/114/2024
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0001644 від 17.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2024 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0001644 від 17.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальне провадження закрите всупереч положенням ст. 9 КПК України без проведення жодної слідчої дії, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова слідчого має бути скасована.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином. Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суддя слідчий вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, матеріали кримінального провадження не надав.

Неявка дізнавача, слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0001644 від 17.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, розпочате на підставі заяви ОСОБА_3 .

Постановою слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.12.2023 закрите кримінальне провадження № 0001644 від 17.11.2022 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постанова отримана заявником 03.01.2024, отже строк на подання скарги, передбачений ст. 304 КПК України не пропущений.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що після досягнення ОСОБА_3 55-річного віку він звернувся із заявою від 04.10.2018 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з проханням призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2. Листом вих. № 08 від 11.12.2018 «Про відмову в призначенні пенсії» позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком за списком №2 та повідомлено, що відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пенсію віком на пільгових умовах мають працівники, заняті повний робочий день на роботах із шкідливими, і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професії, посад і показників, затверджених КМ України і за результатами атестації робочих місць, мають право чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці.

З метою отримання підтверджуючих документів про військову службу на ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 19881 ро 1983 роки (особливість території на даній місцевості) та інформацію про пільгову категорію ОСОБА_3 було подано заяву до Пенсійного фонду з проханням направити відповідні запити до архіву Російської Федерації та до заводу ім. Петровського.

Проте, Пенсійним фондом у запиті до ІНФОРМАЦІЯ_2 було зазначено, що запитувані відомості потрібно надати по території Республіки Афганістан.

Листом ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» від 24.12.2021р. ОСОБА_3 було повідомлено про те, що чинним законодавством не перебачено обов`язок підприємства надавати довідки про розрахунок страхового стажу.

Крім того, Пенсійним фондом України надана відповідь від 07.09.2022 за № 2800- 030201-1/37444 секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про те, що ОСОБА_3 , до пільгового стажу за Списком №2 враховано періоди дії наказу від 28.12.1995 р. Період роботи з 29.12.2000 по 10.11.2001 не враховано до пільгового стажу, у зв`язку з не проведення атестації робочих місць. За наявними документами чергова атестація робочих місць була проведена на ПАТ «Дніпровський трубний завод» у 2003 р. Згідно із записами трудової книжки в інші періоди роботи ОСОБА_3 не працював на посадах, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Страховий стаж ОСОБА_3 становить 19 років 3 місяці 14 днів, у тому числі до страхового стажу враховано час навчання (10 місяців 20 днів) та час проходження строкової військової служби (2 роки 12 днів).

Оскільки до страхового стажу ОСОБА_3 враховано всі періоди роботи, які підтверджено документально, Головним управлінням запити щодо підтвердження страхового (пільгового) стажу не направлялися.

Пільговий стаж за Списком №2 тривалістю 11 років 10 місяців 5 днів дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні віку 56 років (у 2019 році) за наявності страхового стажу не менше 27 років 6 місяців.

У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу ОСОБА_3 було відмовлено у призначенні пенсії у 2018 році (при досягненні 55-річного віку). У 2019 та у 2020 роках відмовлено у зв`язку із відсутністю страхового стажу.

Після звільнення з військової служби 31.10.1983р., ОСОБА_3 був працевлаштований 23.12.1983р. продавцем Дніпропетровського універмагу «Славутич», тому підстави для зарахування періоду військової служби в пільговому обчисленні відсутні.

Також встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2019р. по справі 160/8876/19 ОСОБА_3 в задоволені позову про визнання протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.10.2018 р. та зобов`язання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.10.2018 р.- відмовлено повністю.

Постановою третього апеляційного адміністративного суду від 19.03.2020 р. по справі №160/8876/19 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 р. в адміністративній справі 160/8876/19 - без змін.

Як вбачається із ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 р. по справі 160/8954/21 ОСОБА_3 відмовлено у відкритті провадження в адміністративні справі 160/8954/21 за позовом до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії в частини позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ГІФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком на пільговий умовах за Списком №2 з 04.10.2018 р.

Пенсійним фондом України надана відповідь від 21.02.2023 ОСОБА_3 про те, що відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731, пільговий стаж після 21.08.1992 зараховується за результатами проведення атестації робочих місць. Згідно з п. 4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуюче зазначене, до пільгового стажу враховуються періоди, які відповідають5-річним періодам дії наказів про затвердження результатів атестації робочих місць. До пільгового стажу ОСОБА_3 за Списком №2 не враховано період роботи з 29.12.2000 по 10.11.2001 р., у зв`язку з не проведенням атестації робочих місць. За наявним документам страховий стаж ОСОБА_3 становить 19 років 3 місяці 14 днів. Пільговий стаж за Списком №2 становить 11 років 10 місяців 5 днів, що дає право ОСОБА_3 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за наявності Страхового стажу не менше 27 років 6 місяців.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська проведена виїмка відмовної пенсійної справи (завірена належним чином копія), де зазначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону №1058).

За період до 01.01.2004 обчислення трудового стажу здійснюється згідно із статтями 56-63 Закону України від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 62 Закону № 1788 передбачено, шо основним документом, що підтверджується стаж роботи, є трудова книжка.

Періоди роботи ОСОБА_3 до 01.01.2004 р. зараховано до стажу на підставі трудової книжки та інших документів, які підтверджують стаж роботи, навчання, військової служби, а після 01.01.2004 р. - за даними системи персоніфікованого обліку. Оскільки сплата страхових внесків за період з 01.04.2018 по 31.03.2019 відсутня, підстави для зарахування даного періоду до страхового стажу відсутні.

За період з 20.10.1981 р. по 31.10.1983 р. ОСОБА_5 проходив військову строкову службу.

Відповідно до пункту 5 розділу XV Закону №1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 р. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевості , порівняних до районів Крайньої Півночі. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 № 181 час строкової військової служби (служби у військово- будівельних загонах) солдатів, матросів, сержантів, старшин і військових будівельників, звільнених починаючи з 1968 року з військової служби в районах Крайньої Півночі, зараховується до стажу роботи, який дає право на отримання пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967, якщо вони не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби працевлаштувалися на підприємствах, розташованих в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, порівняних до районів Крайньої Півночі.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_3 період строкової військової служби складав з 20.10.1981 р. по 31.10.1983 р., далі є запис про прийняття на роботу 23.12.1983 р. на посаду продавця Дніпропетровського універмагу «Славутич», 08.06.1984 р. звільнений відповідно до ст.38 КЗпП СРСР.

З огляду на зазначене, підстави для пільгового обчислення періоду проходження військової служби ОСОБА_3 відсутні.

Крім того, згідно уточнюючої довідки від 23.05.2023 №34, яка видана ПАТ «Дніпропетровській трубний завод» проведена згідно наказу від 28.12.1995 №82.

На підставі даних про роботу на пільгових умовах, зазначених в наданих довідках та відомостей про проведення атестації робочих місць, до пільгового стажу за Списком №2 зараховані періоди роботи з 11.09.1986 по 10.11.1997 та з 25.04.2000 по 28.12.2000. Інші періоди, зазначені в довідках, в тому числі і періоди в яких наявні перерви у проведенні атестації робочих місць, зараховано на загальних підставах.

Загальний страховий стаж, зарахований по 02.08.2004, складає 17 років 02 місяців 14 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком №2 - 11 років 10 місяців 05 днів.

Враховуючи вищевикладене, за заявами від 04.10.2018 р. та 22.04.2019 р. ОСОБА_3 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи, а за заявою від 15.03.2021 - у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

З об`єктивної сторони службову недбалість характеризує наявність трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаним діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових, обов`язків через несумлінне ставлення до них; 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі. Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби. Такий вид службової недбалості називають «змішаною» бездіяльністю, за якої службова особа виконує свої обов`язки неналежно діє не до кінця, не вчиняє всіх очікуваних від неї дій.

Відповідальність за ст. 367 настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, іншими словами, якщо обов`язок діяти відповідним чином юридичне був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Для наявності складу службової недбалості слід встановити, що службова особа мала реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки. Визначення можливості (чи неможливості) виконання нею своїх обов`язків здійснюється за допомогою відповідних об`єктивних та суб`єктивних факторів. До об`єктивних факторів належать зовнішні умови, в які поставлена службова особа (забезпечення охорони матеріальних цінностей, наявність транспорту чи людських ресурсів), а до суб`єктивних - особливості цієї особи (її фізичні дані, ступінь інтелектуального розвитку, наявність спеціальних знань, досвіду роботи тощо).

При службовій недбалості за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально, неякісне ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (поверхово, неуважно несумлінно) або взагалі не виконує.

Склад службової недбалості передбачає заподіяння істотної шкоди. Для кваліфікації діяння службової недбалості слід встановити, що воно вчинене службовою особою під час виконання владних, організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Діяння, яке полягало у невиконанні чи неналежному виконанні професійних функцій, навіть якщо воно призвело до істотної шкоди, не може розцінюватись як службова недбалість.

На підставі викладеного слідчим встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Проте, суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених у заяві самого заявника ОСОБА_3 , без його допиту, допиту інших осіб, не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності та без збирання доказів, на які вказував заявник.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0001644 від 17.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0001644 від 17.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1