Справа № 353/1386/23
Провадження № 1-кп/353/139/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Івано-Франківської обласної прокуратуриОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого,не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000407 від 19.07.2023 року, за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на стадії підготовчого судового розгляду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

13.12.2023 року прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 через канцелярію суду подала клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , на строк 60 днів без визначення розміру застави, з посиланням на ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України (а.с. 22-26).

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України, здійснення судового розгляду даного клопотання проводилося у закритому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 підтримала, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що 15.12.2023 року він отримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ознайомився з ним. Заперечив щодо задоволення вказаного клопотання прокурора, просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що він отримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 18.12.2023 року та ознайомився з ним. Заперечив щодо задоволення вказаного клопотання прокурора, просив застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання його баби ОСОБА_8 в с. Раковець Городенківського (на даний час Коломийського) району Івано-Франківської області, в будинку що належить Благому, або за адресою проживання його батьків по АДРЕСА_2 . Зазначив, що обвинувачений не порушуватиме обов`язки, покладені на нього, не буде впливати на потерпілу та свідків, не буде з нею зустрічатись. Ризики, зазначені в клопотанні, нічим не підтверджені.

Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просили застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Представник неповнолітньої потерпілої адвокат ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явився, згідно телефонограми секретаря судового засідання ОСОБА_2 , не заперечив проти розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у його відсутності.

Частиною 4 ст. 176 КПК України передбачено, що запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні даного клопотання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Підстави для арешту передбачені нормами КК України та КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основних свобод людини, а саме ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду по правам людини. Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції заключається в тому, щоб виключити необгрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі «Маккей проти Великобританії»). ЄСПЛ звертає увагу, що вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа «Плесо проти Угорщини»). В рішенні по справі «Джессіус проти Литви» ЄСПЛ роз`яснив, що в розумінні ст. 5 Конвенції особа може бути взята під варту на підставі підпункта «с» пункта 1 цієї статті тільки в рамках кримінального судочинства з метою, щоб дана особа предстала перед компетентним органом за наявності обгрунтованої підозри. Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, тримання під вартою і доставка до компетентного правоохоронного органу особи, щодо якої існує підозра у вчиненні кримінального правопорушення, якщо особа ухиляється або може ухилитись від покладених на неї обов`язків, передбачених законом, є належним засобом.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Враховуючи викладене та думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

21 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 16 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

13 вересня 2023 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000407 від 19.07.2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, до чотирьох місяців, тобто до 20 листопада 2023 року.

13 вересня 2023 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 60 днів, до 10 листопада 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

06 листопада 2023 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000407 від 19.07.2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, до п`яти місяців, а саме до 20 грудня 2023 року.

06 листопада 2023 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування до 19 грудня 2023 року включно.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинене проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого, відповідно до санкції ч. 3 ст. 152 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Під час судового засідання встановлено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу та його продовження, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачений, усвідомлюючи, що санкція статті передбачає покарання безальтернативно у вигляді позбавлення волі та до нього може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення його вини про що свідчить його поведінка після вчинення злочину, а саме ОСОБА_4 скрився з місця події та переховувався від правоохоронних органів; незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків, з якими обвинувачений добре знайомий та перебуває у родинних стосунках; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до суду та переховуватись від суду, про що свідчить його втеча після вчинення злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно ніде не працевлаштований, джерело доходів його невідоме.

Суд звертає увагу, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження не розпочато, а справа перебуває на стадії підготовчого судового засідання, обставини зазначені у вказаному кримінальному провадженні як підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не змінилися, ризики, зазначені у статті 177 КПК України та викладені у попередніх ухвалах слідчих суддів про застосування запобіжного заходу та його продовження не зменшились.

Стороною захисту не спростовано ризиків доведених прокурором.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 року у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує характер висунутого ОСОБА_4 обвинувачення (зґвалтування неповнолітньої особи), що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_4 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України не судимий, не одружений, не працює, на його утриманні нікого немає, джерело доходів його невідоме, за період проживання на території Раковецького старостинського округу зарекомендував себе з позитивної сторони, його мати ОСОБА_10 , 1978 року народження, являється особою з інвалідністю ІІІ групи, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим. Достатніх доказів про наявність міцних соціальних зв`язків чи про існування інших обставин, що могло б бути підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у виді домашнього арешту, суду не надано. Обгрунтовані підстави вважати, що запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить виконання цілей та завдань кримінального судочинства у суду відсутні.

З урахуванням того, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 15 лютого 2024 року включно.

Нормами частини 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у зґвалтуванні неповнолітньої особи, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинені щодо неповнолітньої особи.

Суд, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, виходячи з усіх встановлених обставин, вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати без визначення розміру застави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 197, 205, 314, 369-372, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Івано-Франківської обласної прокуратуриОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (Шістдесят) днів, а саме до 15 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Копію ухвали для виконання направити керівнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

ГоловуючийОСОБА_11

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали оголошено учасникам судового провадження о 10 год. 00 хв. 20 грудня 2023 року.