Справа № 148/2671/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000475 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Зарічне, Тульчинський район Вінницька область, зареєстрована та проживаюча, за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, пенсіонерка, не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченої - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої, 06.12.2023 близько 19:20 год., у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого згідно Закону про затвердження Указу Президента « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3429-ІX від 08.11.2023, перебуваючи в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований за адресою: АДРЕСА_2, побачила на поверхні касового боксу мобільний телефон марки «Redmi Note 10 Pro IMEІ: НОМЕР_1 , IME2: НОМЕР_2 » в прозорому чохлі, який перед цим залишила власниця ОСОБА_6 , та в ОСОБА_3 виник умисел на вчинення крадіжки даного телефону.

З метою протиправного заволодіння чужим майном, яке з законних підстав належить іншій особі, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи, що мобільний телефон марки «Redmi Note 10 Pro» в прозорому чохлі, їй не належить, тобто таким, що перебуває у власності іншої особи, з корисливих спонукань, діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, оскільки, прикрила вказаний телефон своїм гаманцем, після чого, шляхом вільного доступу, таємно, навмисно, протиправно заволоділа мобільним телефоном марки «Redmi Note 10 Pro», вартість якого становить 5417 грн, в прозорому чохлі, вартість якого становить 70 грн, після чого, з місця події зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5487 грн.

На досудовому розслідуванні, 19.12.2023 між сторонами кримінального провадження: прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачена в повному обсязі сформульованого обвинувачення визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, та покласти на останню обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Роз`яснено щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473, 474 КПК України та невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України і щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення, яке їй пред`явлено. Визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щиро розкаялася, визнала фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені досудовим розслідуванням. Крім того, зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дала згоду на застосування узгодженого виду та строку покарання у разі затвердження угоди. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник, також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд кримінального провадження у її відсутність, просить призначити покарання згідно закону.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваної про повне розуміння нею її процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Аналізуючи та оцінюючи обставини кримінального провадження та всі докази в їх сукупності, пояснення обвинуваченої, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченої, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Суд у порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи, інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості обов`язки, очевидно можливі для виконання.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості від 19.12.2023 на відповідність вимогам КПК і КК України, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке відповідає санкції ч. 4 ст. 185 КК України, і яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід на досудовому розслідуванні та під час судового провадження не обирався, також відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу.

Питання речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

З обвинуваченої ОСОБА_3 підлягають стягненню понесенні процесуальні витрати на залучення експертів в дохід держави в сумі 1893,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 368, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 472-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.12.2023 між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000475 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати винною ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 понесенні процесуальні витрати на залучення експертів в дохід держави в сумі 1893 (одну тисячу вісімсот дев`яносто три) гривні 20 (двадцять) копійки.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на тимчасово вилучене майно згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.12.2023 - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки Redmi Note 10 Pro ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , прозорий чохол до нього та сім - карту ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , власником яких є ОСОБА_6 - повернути потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя: