Провадження №1-кп/638/1120/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0003026 від 12 грудня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей 2006 та 2011 років народження, зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не військовозобов`язаного, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 11 грудня 2023 року приблизно о 15 год. 30 хв., точний час в ході судового розгляду не встановлено, прямуючи по проспекту Людвіга Свободи у місті Харкові, побачив на землі банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 з безконтактним чіпом, номер рахунку: НОМЕР_2 , на зворотній стороні якої був зазначений пін-код, яка, відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію», ст.ст.1 і 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» та ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом.

В цю мить у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне привласнення офіційного документа, а саме - банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 з безконтактним чіпом, номер рахунку: НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення чужого офіційного документа, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, незаконно привласнив вказану банківську картку, яка надавала доступ до банківського рахунку, на якому знаходились грошові кошти, що належать потерпілому ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_4 розпорядився вказаною банківською карткою на власний розсуд.

Крім того, 11 грудня 2023 року о 15 год. 54 хв. ОСОБА_4 року народження, у період дії воєнного стану, поширеного на території України, у той час, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» перебуваючи у супермаркеті «КЛАСС», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Людвіга Свободи, 43, та утримуючи при собі раніше привласнену банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 з безконтактним чіпом, номер рахунку: НОМЕР_2 , на зворотній стороні якої був зазначений Пін-код, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підійшов до банкомату АТ «Приватбанку», який розташований у супермаркеті «КЛАСС» за адресою: м. Харків, пр. Людвіга Свободи, буд. 43, та, використовуючи банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 з безконтактним чіпом, номер рахунку: НОМЕР_2 , на зворотній стороні якої був зазначений Пін-код, здійснив зняття готівкових грошових коштів у розмірі 400,00 гривень.

Після чого ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 400,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, а та за ч.1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України. Вказав, що він 11 грудня 2023 року о 15 годині 30 хвилин йшов по проспекту Людвига Свободи у місті Харкові, на тротуарі побачив банківську карточку. Подивився, що поруч нікого не було, взяв вказану картку, побачив, що на звороті був написаний код, вирішив перевірити баланс картки. Підійшов до банкомату, побачив, що баланс на карті складав 490 гривень, зняв 400,00 гривень та пішов до дому, вказані кошти хотів використати на ліки. У подальшому наступного дня до нього прийшли працівники поліції, які з`ясували та впізнали його по записам відеокамери з банкомату. Повідомив, що має бажання повернути вказані кошти потерпілому. Зазначив, що крім того компенсує моральну шкоду потерпілому. Розкаявся у скоєнні злочину, розумів, що вчинив неправильно, розкаявся у скоєному.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомив, що не має бажання бути присутнім у судовому засідання, позовні вимоги не заявлені. Просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, а також за ч.1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , офіційно не працюючий, проте працює за трудовими договорами, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має двох неповнолітніх дітей, хронічні захворювання, інвалідності спростовує, невійськовозобов`язаного.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин та кримінальний проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за можливе призначити покарання з застосуванням ст. 75,76 КК України.

Судові витрати у справі відсутсні.

Запобіжний захід не обирався.

Позовні вимоги не заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинанням менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: диск, визнаний відповідно до постанови про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 12 грудня 2023 року- зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя: ОСОБА_7 .