Дата документу 19.12.2023
Провадження № 1-кп/334/811/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001813 від 08.11.2023

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має вищу технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утримані неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України, раніше судимого 07.02.2020 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КПК України до штрафу у розмірі

850 гривень (штраф сплачено),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2 КК України та ч. 2 ст. 436-2 КК України, -

за участі: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 (особисто), захисника - адвоката ОСОБА_5 (діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової допомоги) від 09.08.2023 серії АР №1135735)

ВСТАНОВИВ :

Військовослужбовці збройних сил та інших воєнізованих формувань російської федерації шляхом збройної агресії 24.02.2022 незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, інших об`єктів цивільного сектору соціального забезпечення, та здійснили застосування оперативно-тактичних ракет (включаючи застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом) по позиціям Збройних сил України та об`єктах цивільної інфраструктури, що призвело до тяжких наслідків, в тому числі на території Запорізької області.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який продовжено до 18 листопада 2023 року.

Так, ОСОБА_3 , будучи проросійськи налаштованою особою, який підтримує агресивну політику російської федерації та звинувачує українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією починаючи з 2014 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.03.2023, виник прямий злочинний умисел, направлений на публічне вираження своїх поглядів, шляхом поширення матеріалів, а саме коментаря, через особисту Інтернет сторінку «мовою оригіналу - « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 у месенджері «Telegram», у якому містяться виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час 30.03.2023 перебуваючи за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи прямий злочинний умисел, направлений на цілеспрямоване та публічне вираження своїх поглядів, використовуючи власний системний блок з наліпкою «AMD Aseries» у корпусі білого кольору, та всесвітню мережу Інтернет, за допомогою особистої сторінки (облікового запису) "мовою оригіналу - « ОСОБА_7 »" (посилання: " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") у месенджері «Telegram», здійснив поширення коментаря мовою оригіналу «Смысл снова проводить референдум на 4 областях в которых уже сделали свой выбор люди. Я лично из Запорожья и не хочу никаких Усраинских властей тут, ждём только освобождения и Русского флага на о. Хортица. Хватит поиграли 30 лет в незалежнисть и все досвидания. Выдуманное государство Воров и Собачников типа Данилова. Никому уже не верим.» (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_3 у якому міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Окрім цього, ОСОБА_3 , будучи проросійськи налаштованою особою, який підтримує агресивну політику російської федерації та звинувачує українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.03.2023, маючи прямий злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів через власний обліковий запис (акаунт) у соціальній мережі «Вконтакте» на ім`я « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 , о 09.03.2023 о 23 год. 27 хв. та 22.03.2023 о 14 год. 13 хв., перебуваючи за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи прямий злочинний умисел, направлений на цілеспрямоване та публічне поширення матеріалів, використовуючи власний персональний комп`ютер та всесвітню мережу Інтернет, за допомогою облікового запису (акаунту) у соціальній мережі «Вконтакте» на ім`я « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), шляхом поширення (публікації) на особистій сторінці доступ до якої не обмежується її власником, за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а саме: фотозображення, яке опубліковане 09 березня 2023 року о 23 год. 27 хв.: латинська буква «Z», здійснена білим кольором на чорному фоні; фотозображення, яке опубліковане 22.03.2023 о 14 год. 13 хв.: фотозображення чотирьох осіб чоловічої статі у військовій формі російського зразку з шевроном «Z», які тримають у руках прапор, який виконаний у кольорах т.зв. «ДНР» та написом на ньому білим кольором «Донєцкая народная республика», під ногами знаходиться Державний Прапор України, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 436-2 КК України - виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої 2014 році, а також кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України - поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 436-2 та ч. 2 ст. 436-2 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті, і умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 436-2 КК України як виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої 2014 році, а також за ч. 2 ст. 436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Обвинувальний акт надійшов суду з угодою про визнання винуватості від 10 листопада 2023, укладеною між старшим групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001813 від 08.11.2023, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншого, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 09.08.2023.

Згідно з угодою сторони повністю погодились із формулюванням фактичних обставин вказаних кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 436-2 та ч. 2 ст. 436-2КК України. ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2 та ч. 2 ст. 436-2КК України (п. 2 б), між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором домовленості щодо співпраці у викритті підозрюваним ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами не обговорювалась та не мала місце, під час досудового розслідування (не є обов`язковою умовою складової змісту угоди, відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2015 № 13 (п. 2 в); умови звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від цивільної відповідальності - матеріальна шкода державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб не завдана, потерпіла сторона відсутня (п. 2 г)

Сторони, враховуючи ступінь та характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження щодо нього (зокрема, підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового, розслідування визнав себе винним та надав викривальні покази відносно себе у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся), той факт, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 436-2 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії нетяжких злочинів, якими шкода державним інтересам не завдана, потерпіла сторона відсутня, з огляду на особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у наркологічному диспансері та у психіатричній лікарні не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше судимий 07.02.2020 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КПК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, який на час повідомлення про підозру сплачено, а також обставини, які обтяжують і пом`якшуючі покарання особи (обставинами, що пом`якшують покарання підозрюваному ОСОБА_3 згідно з п. п. 1, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 66 КК України, можливо визнати: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; злочином шкоду фактично не завдано, потерпіла сторона відсутня; обставини, що обтяжують покарання підозрюваному ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 67 КПК України - вчинення злочину в умовах воєнного стану), узгодили призначення ОСОБА_3 наступне покарання: за ч. 1 ст. 436-2 КК України - 2 рік позбавлення волі; за ч. 2 ст. 436-2 КК України - 4 роки позбавлення волі, без конфіскації майна; за ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, без конфіскації майна; на підставі ст.ст. 75, 76 КПК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, строк якого визначає суд під час затвердження угоди, поклавши обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (п.5).

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди (пп. 6-8).

Прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 підтвердили суду, що угода про визнання винуватості ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, узгоджене сторонами. Підтвердив добровільність укладення угоди з боку сторони захисту та той факт, що ним у повному обсязі роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення угоди

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши обвинуваченого, думку прокурора і захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема, про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Зі змісту угоди з обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості від 10.11.2023 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити. Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального Кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства,примусу,погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,обвинувачений ОСОБА_3 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 436-2 КК України як виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої 2014 році, та за ч. 2 ст. 436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, але покарання відбув, на диспансерному обліку у наркологічному диспансері та у психіатричній лікарні не перебуває, проте має захворювання на бронхіальну астму, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання і обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність шкоди та потерпілої потерпіла сторони; а також обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Зважаючи на те, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.

У відповідності до п.7 ч. 4 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь відносно обвинуваченого не складалася.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не обиралися.

Матеріальну шкоду в даному кримінальному провадженні не завдано.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 96-1, 96-2, 100 КК України, застосувавши спеціальну конфіскацію до предметів (та речових доказів), які були предметом кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст.100, 124, 370,373,374,468,469,472 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду від 10 листопада 2023 року у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №001813 від 08.11.2023 про визнання винуватості, укладену між старшим групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001813 від 08.11.2023, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншого, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 09.08.2023 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого - за ч. 1 ст. 436-2 КК України та призначити йому покарання у виді - 2 років позбавлення волі;

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначити йому покарання у виді - 4 років позбавлення волі, без конфіскації майна;

На підставі за ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді 4 років позбавлення волі, без конфіскації майна;

На підставі ст.ст. 75, 76 КПК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік, поклавши на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз у розмірі 14 338,80 грн. (чотирнадцять тисяч триста тридцять вісім гривень 80 копійок).

Речові докази: мобільний телефон MEIZU, IMEI I: НОМЕР_1 ; IMEI II НОМЕР_2 та сім-карткою з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , флеш накопичувач «Kingston» 64Gb у корпусі синього та чорного кольору вважати повернутими власнику за належністю, що підтверджується актом прийому-передачі ОСОБА_3 від 10.11.2023 року; системний блок комп`ютера з наліпкою AMD Aseries у корпусі білого кольору з прозорою боковою кришкою, який був вилучений в ході обшуку 08.08.2023 за місцем мешкання ОСОБА_3 , - конфіскувати в дохід держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 29.08.2023 у справі 331/3415/22 - скасувати.

Запобіжні заходи по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 не обиралися.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_1