ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

м. Київ

справа № 644/10452/14-к

провадження № 51-4149км23

ВерховнийСуд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465, № 0000605, № 0000860, № 0000468, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК, та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року щодо останнього.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК - на строк 1 рік, за ч. 3 ст. 185 КК - на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Також указаним вироком визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК, за обставин, докладно викладених у мотивувальній частині вироку суду. На підставі ч. 1 ст. 70 КК призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Судові рішення щодо нього в касаційному порядку не оскаржуються.

Вирішено питання щодо цивільних позовів, процесуальних витрат, а також долю речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду, 24 березня 2014 року близько 02:00 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та особа, провадження щодо якої закрито, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , діяли за попередньою змовою і попередньо обумовленим планом, із корисливих спонукань, переслідуючи умисел на таємне викрадання чужого майна з проникненням у сховище. ОСОБА_7 і особа, провадження щодо якої закрито, перепиляли замок на холодильнику біля кіоску ФОП ОСОБА_10 . Після цього усі четверо спільними зусиллями таємно викрали з холодильника належні потерпілій ОСОБА_10 11 пляшок пива «Старопрамен», 0,5 л вартістю 76,12 грн, шість залізних банок пива «Старопрамен» вартістю 41,52 грн, п`ять залізних банок пива «Чернігівське світле» вартістю 30,35 грн, три залізні банки пива «Дао» вартістю 23,25 грн, сім пляшок пива «Бад», 0,5 л вартістю 36,26 грн, п`ять пляшок пива «Веселий монах» 1 л вартістю 54,30 грн, вісім пляшок пива «Чернігівське світле», 0,5 л вартістю 44 грн, шість пляшок пива «Чернігівське міцне», 0,5 л вартістю 38,40 грн, чотири пляшки пива «Чернігівське безалкогольне», 0,5 л вартістю 27,04 грн, п`ять пляшок пива «Авторське», 0,5 л вартістю 24,80 грн, три пляшки пива «Бочкове», 0,5 л вартістю 16,68 грн, дві пляшки пива «Традиція», 0,5 л вартістю 9,96 грн, дві пляшки пива «Монастирь», 0,5 л вартістю 10,30 грн, три пляшки пива «Рогань безалкогольне», 0,5 л вартістю 17,25 грн, чотири пляшки пива «Чернігівське біле», 0,5 л вартістю 26,28 грн, чотири пляшки пива «Чернігівське біла ніч», 0,5 л вартістю 28,84 грн, 12 пляшок пива «Веселий монах», 0,5 л вартістю 69,36 грн, дві пляшки пива «Старопрамен», 1 л вартістю 24,44 грн, 10 пляшок пива «Чернігівське світле», 1 л вартістю 104,50 грн, шість пляшок пива «Чернігівське світле», 2,5 л вартістю 89,94 грн, шість пляшок пива «Чернігівське міцне», 1 л вартістю 62,28 грн, шість пляшок пива «Традиція», 1 л вартістю 46,50 грн, одну пляшку пива «Традиція», 2 л вартістю 17,39 грн, а всього викрали на загальну суму 919,76 грн. Після цього вони з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

04 квітня 2014 року (точний час у ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_7 , проходячи біля будинку № 6 по вул. Великій Кільцевій у м. Харкові, звернув увагу на припаркований автомобіль ВАЗ-2103 білого кольору, державний номер НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_7 , діючи згідно з виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, підійшов до вказаного автомобіля та шляхом натискання на скло опустив його вниз і проник у салон автомобіля, звідки таємно викрав належні ОСОБА_11 автомобільний акумулятор та автомагнітолу торгової марки «Піонер» загальною вартістю 390 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 390 грн.

25 квітня 2014 року приблизно о 01:30 ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 17 по вул. Франтішека Крала в м. Харкові, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив капот автомобіля ВАЗ-2106 червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_12 , і викрав з указаного автомобіля належний ОСОБА_12 акумулятор марки «Energy Max» вартістю 575 грн. Після цього ОСОБА_7 з викраденим майном почав рухатись у напрямку вулиці 17-го Партз`їзду в м. Харкові, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг з незалежних від його волі обставин, оскільки його наздогнав і затримав ОСОБА_12

12 січня 2017 року приблизно о 23:00 ОСОБА_7 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_13 , щодо якого ухвалено вирок, повторно, діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, прийшли до підвального приміщення будинку № 1-Б по вул. Біблика в м. Харкові, шляхом вільного доступу через вхідні двері зайшли до нього, де за допомогою кухонного ножа вирізали 24 м кабелю зв`язку марки «ТППеп 30х2х0,5», який належав ПАТ «Укртелеком», вартість якого становить 233,76 грн, після чого таємно викрали вказаний кабель та з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

01 лютого 2017 року приблизно о 23:00 ОСОБА_7 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_13 , щодо якого ухвалено вирок, повторно, діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, прийшли до підвального приміщення будинку АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу через вхідні двері зайшли до нього, де за допомогою кухонного ножа вирізали 17 м кабелю зв`язку марки «ТППеп 100х2х0,4», що належав ПАТ «Укртелеком», вартість якого становить 333,34 грн, після чого таємно викрали вказаний кабель та з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

11 лютого 2017 року приблизно о 23:00 ОСОБА_7 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_13 , щодо якого ухвалено вирок, повторно, діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, прийшли до підвального приміщення будинку АДРЕСА_6 , шляхом вільного доступу через вхідні двері зайшли до вказаного підвального приміщення, де за допомогою кухонного ножа вирізали 120 м кабелю зв`язку марки «ТППеп 50х2х0,32», 45 м кабелю зв`язку марки «ТППеп 30х2х0,32», а також 4 м кабелю зв`язку марки «ТППеп 50х2х0,4», які належали ПАТ «Укртелеком», вартість яких становить 2321,81 грн, після чого таємно викрали їх та з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

15 лютого 2017 року приблизно об 11:00 ОСОБА_7 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_13 , щодо якого ухвалено вирок, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, таємно проникли шляхом вільного доступу через отвір у стіні до підвального приміщення будинку АДРЕСА_6 . Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 за допомогою кухонного ножа зрізав кабель «ТППеп 20х2х0,32» довжиною 15 м, кабель «ТППеп 100х2х0,32» довжиною 7 м, кабель «ТППеп 50х2х0,4» довжиною 7 м, який належить ПАТ «Укртелеком», загальною вартістю 393,25 грн, які намагалися таємно викрасти, але свій умисел не довели до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції на місці вчинення злочину.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволено частково, змінено вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та провадження в цій частині закрито.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК до покарання, призначеного судом першої інстанції, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 296 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК до покарання, призначеного судом першої інстанції, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Виключено з резолютивної частини вироку посилання суду на призначення покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_7 за правилами ч. 1 ст. 70 КК.

В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить змінити оскаржені судові рішення в частині призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК, визнати винним ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК, призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК і звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 цього Кодексу.

Вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.

Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК. Суд апеляційної інстанції належним чином не врахував наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а саме визнання вини в повному обсязі, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, визнання цивільних позовів потерпілих у повному обсязі та вчинення дій, спрямованих на відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Обставини справи, пов`язані з відшкодуванням шкоди потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ПАТ «Укртелеком», не отримали належної оцінки судом у контексті приписів ст. 66 КК. Суд також не врахував даних про особу засудженого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, з 26 січня 2021 року за власною ініціативою знаходиться на адаптації в ГО «Друге життя» та проходить там соціальну реабілітацію, за час її проходження позитивно характеризується. У період з 21 жовтня 2019 року по 21 квітня 2020 року ОСОБА_7 проходив курс реабілітації в ГО «Я врятований», де також позитивно характеризується, має на утриманні батька, який є особою з інвалідністю 1 групи. У період з 01 червня по 01 серпня 2021 року офіційно працевлаштувався на посаду зварювальника IV розряду (КП 8261) у ТОВ «Коссон», а після звільнення працює відповідно до договору.

Стверджує, що ОСОБА_7 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей і з моменту скоєння останнього епізоду нових злочинів не вчиняв, за викликом суду постійно з`являвся, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги та просила оскаржені судові рішення залишити без зміни.

Інших учасників судового провадження було повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися, клопотань про особисту участь або відкладення судового засідання від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як передбачено ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Висновки судів попередніх інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК,правильністькваліфікації його дій, а також звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК на підставі ст. 49 ККу касаційній скарзі не оспорюються, отже, суд касаційної інстанції не перевіряє їх обґрунтованість.

Викладені в касаційній скарзі захисника доводи зводяться до твердження про необхідність застосування положень ст. 69 КК та ст. 75 КК.

За приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи із завдань і загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

Згідно з приписами ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, якими він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Суди попередніх інстанцій дотримались вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 ,суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, характер та ступінь його участі в скоєному, особу винного, який задовільно характеризується, з 26 січня 2021 року перебуває в центрі адаптації - ГО «Друге життя» і проходить там соціальну реабілітацію, за час проходження реабілітації позитивно характеризується. Раніше з 21 жовтня 2019 року по 21 квітня 2020 року ОСОБА_7 проходив курс реабілітації в ГО «Я врятований», де позитивно характеризується.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує його покарання, визнано щире каяття.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що для виправлення та попередження скоєння нових злочинів ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд, переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами обвинувачених, дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закрив провадження в цій частині, виключив з резолютивної частини вироку посилання суду на призначення покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК, а в іншій частині погодився з висновками місцевого суду щодо призначеного покарання.

Викладені в касаційній скарзі доводи про неправильність оскаржених рішень через незастосування судами приписів ст. 69 КК колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Приписами ч. 1 ст. 69 КК суду надано повноваження призначити більш м`яке покарання, ніж зазначене в санкції статті за відповідний злочин, виключно за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Це означає, що певні обставини (або їх сукупність) одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі України про кримінальну відповідальність: вони визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відповідно до частин 1 та/або 2 ст. 66 КК, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Отже, підставою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено дві групи обставин, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, що мають враховуватися в їх сукупності. При цьому принаймні одна з установлених обставин має істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК і тих статей Особливої частини цього Кодексу, які визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину в Особливій частині КК, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Колегія суддів відхиляє доводи захисника про те, що судами належним чином не враховано активне сприяння розкриттю злочину як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 .

Активним сприянням розкриттю злочину є добровільна допомога слідству, яка виявляється у повідомленні правоохоронному органу або суду обставин і фактів по справі, наданні доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, і таке сприяння має бути активним, ініціативним та підтвердженим доказами. Натомість, посилаючись на активне сприяння ОСОБА_7 розкриттю злочину, захисник не зазначив, у чому ж саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам. Доказів, які би підтверджували факт сприяння працівникам органу досудового розслідування та були підставою для такого висновку, матеріали справи не містять.

Враховуюче вказане вище колегія суддів не вбачає підстав до спростування висновків судів попередніх інстанцій, адже за доводами касаційної скарги Судом не встановлено, що судами попередніх інстанцій при призначенні покарання залишена поза увагою бодай одна із таких обставин, що є пом`якшуючою і істотно зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. У касаційній скарзі захисника відображена вимога про призначення засудженому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, проте за доводами касаційної скарги і за перевіркою матеріалів справи, підстав до застосування ст. 69 КК Судом не встановлено.

За змістом ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість, що означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру, вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню.

За відсутності підстав до застосування положень ст. 69 КК, ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 3 ст. 185 цього Кодексу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією кримінальної правової норми, з огляду на що його не можна вважати явно несправедливим через суворість.

Звільнення від відбування покарання за ст. 75 КК передбачено розділом XII Загальної частини КК, яким визначено підстави й умови застосування іншого, відмінного від визначеного розділом XI КК інституту кримінального права - призначення покарання, отже спростування доводів сторони захисту щодо можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням мають ґрунтуватися на аналізі матеріалів справи в контексті застосування положень саме інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, наявності або відсутності відповідних умов і підстав для цього.

Апеляційний суд, який погодився з висновками місцевого суду про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК, в обґрунтування свого рішення зазначив, що обставини, на які посилається сторона захисту були предметом оцінки суду першої інстанції, і той правильно визнав їх недостатніми для звільнення від відбування покарання з іспитовим строком. Колегія суддів погоджується із таким висновком.

Обставини, які можуть бути взяті до уваги як такі, що впливають на оцінку доводів сторони захисту про застосування положень ст. 75 КК, за доводами касаційної скарги не відрізняються від тих, що були предметом оцінки апеляційного суду.

Разом із тим, доводи захисника, який наполягає на тому, що в контексті реалізації приписів статей 50, 65 КК мета покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК, може бути досягнута в разі застосування ст. 75 КК у цьому кримінальному провадженні, Суд не вважає обґрунтованими.

При цьому, приписи ст. 75 КК у їх взаємозв`язку з тими, які зазначені в статтях 50, 65 КК, вимагають від суду переконливо вмотивувати та обґрунтувати висновок про можливість досягнення цілей покарання в конкретному кримінальному провадженні внаслідок звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, зокрема, виправлення особи, спеціальної і загальної превенції кримінальних правопорушень. В аспекті досягнення цілей покарання виправленням є такий вплив на свідомість особи, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення, що виявляється, зокрема, у внесенні коректив у її соціально-психологічні характеристики, нейтралізації негативних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону. Досягнення такої мети означає, що в особистості засудженого в результаті застосування до нього покарання відбулися такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів.

Захисник посилається в обґрунтування своїх вимог на працевлаштування засудженого, проте колегія суддів не сприймає їх як обґрунтовані, спираючись на наступне.

Стороною захисту до апеляційного та касаційного судів подані копії документів на підтвердження фактів, що у період з 01 червня по 01 серпня 2021 року ОСОБА_7 офіційно працевлаштувався на посаду зварювальника IV розряду (КП 8261) у ТОВ «Коссон» та після звільнення працює відповідно до договору, який діє до грудня 2021 року. При цьому, підтвердження того, що засуджений належним чином виконав взяті на себе обов`язки здійснити роботи до грудня 2021 року за вказаним договором підряду, Суду не надано.

До касаційної скарги захисника також додано копію довідки Комунального підприємства «Харківжилбуд» від 14 квітня 2023 року, де вказано, що ОСОБА_7 працював на посаді підсобного робітника виробничої дільниці у вказаному підприємстві з 04 квітня 2023 року по час складання цієї довідки. Проте за матеріалами справи не йдеться, що засуджений працював після 14 квітня 2023 року.

Водночас в обґрунтування своїх доводів ані апеляційному суду, ані суду касаційної інстанції, стороною захисту не надано характеристик ОСОБА_7 за місцем роботи.

Натомість матеріали справи не містять доказів про наявність у засудженого правомірних джерел отримання доходу з 2014 року до червня 2021 року та після грудня 2021 року, за виключенням періоду часу з 04 по 14 квітня 2023 року.

Обставини, які мали місце після подання апеляційної скарги, зокрема, тривала позитивна посткримінальна поведінка, яка за доводами захисника виявилась у тому, що засуджений не вчинив інших, крім інкримінованих, кримінальних правопорушень та вчинив дії, спрямовані на відшкодування шкоди потерпілим, апеляційним судом небезпідставно враховані як такі, що відокремлено від інших даних про особу обвинуваченого, який в силу приписів ст. 89 КК є несудимим, не дають достатніх підстав вважати, що він може виправитись без відбування покарання.

Твердження захисника в обґрунтування підстав до звільнення засудженого від відбування покарання про часткову компенсацію шкоди після ухвалення обвинувального вироку, колегія суддів не вважає переконливими, оскільки за таких обставин часткове відшкодування шкоди потерпілим не є підставою для безумовного застосування положень ст. 75 КК, воно забезпечується примусовими заходами стягнення з боку держави, а про намагання відшкодувати шкоду до ухвалення вироку сторона захисту не стверджує.

Колегія суддів не сприймає як обґрунтовані в контексті застосування ст. 75 КК доводи про те, що суди належно не врахували стан здоров`я батька засудженого. На підтвердження своїх доводів про те, що засуджений утримує свого батька та надає йому матеріальну допомогу, захисник додав до касаційної скарги лише копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 29 липня 2021 року, за якою батько засудженого ОСОБА_16 є особою з інвалідністю першої групи. Натомість матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження того, що засуджений бере участь у забезпеченні життєдіяльності свого батька, утримує його, і що батько засудженого вимагає такого утримання, даних про майновий стан батька та про те, чи потребує він стороннього догляду.

Суди першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням усіх обставин, в тому числі й тих, на які посилається захисник у касаційній скарзі, а також даних про особу винуватого, дійшли вірного переконання про відсутність обґрунтованих підстав до звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які були би безумовними підставами для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів за оцінкою доводів касаційної скарги захисника не встановила, а тому вважає, що в задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: