Єдиний унікальний номер: 448/1081/20
Провадження № 1-в/448/32/23
У Х В А Л А

Іменем України

03.10.2023 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська подання провідного інспектора Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене начальником відділу ОСОБА_6 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Аргуван Турецької Республіки, турка, громадянина Турецької Республіки, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

До Мостиського районного суду Львівської області для розгляду надійшло подання провідного інспектора Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу ОСОБА_10 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого ОСОБА_11 . Обґрунтовано подання тим, що 14.01.2021 року до Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_12 , про вирішення питання про розтермінування сплати залишкової частини штрафу в розмірі 200000 гривень, оскільки 26.11.2020 року було оплачено 100016.00 грн.

Надалі, до Мостиського районного суду Львівської області скеровано подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 25.02.2021 року подання Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області задоволено, розстрочено ОСОБА_7 призначену вироком суду несплачену суму штрафу в розмірі 200000 гривень шляхом виплати частинами - щомісячно по 16666 гривень 66 коп., строком на один рік.

Вказує, що станом на 11.05.2021 року Галицький районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області не отримав від засудженого ОСОБА_7 квитанцію про сплату чергового платежу, цього ж дня до Мостиського районного суду Львівської області скеровано подання відносно ОСОБА_7 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону. Однак ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 07.06.2022 у задоволенні подання відмовлено.

Зазначає, що засудженому ОСОБА_13 12.07.2022 року повторно скеровано повідомлення про необхідність сплати штрафу відповідно до ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 25.02.2021 року про розстрочку виплати призначеної вироком суду суми штрафу. Однак станом на 21.07.2022 року засуджений ОСОБА_14 не надав органу пробації квитанцію про сплату чергового платежу, тому цього ж дня до Мостиського районного суду Львівської області скеровано подання відносно ОСОБА_7 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт відповідно до закону. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 03.01.2023 року у задоволенні подання Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області відмовлено. Відповідно до долученої до матеріалів справи копії квитанції від 14.01.2021 року, ОСОБА_7 , сплачено частину штрафу в розмірі 100016 грн. Таким чином сума несплаченої суми штрафу складає 200000 грн.

Покликається на те, що 09.06.2023 року до ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області було скеровано матеріали відносно ОСОБА_7 для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.389 КК України. Однак отримано відповідь, що у наведених фактах у зверненні не вбачається наявність кримінального правопорушення, дані відносно ОСОБА_15 до ЄРДР внесено не було.

З огляду на наведене, просять вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_16 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник органу пробації ОСОБА_17 в судовому засіданні підтримала вищевказане подання та просила таке задоволити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_18 , не заперечив проти задоволення вказаного подання. Зазначив, що засуджений не ухилявся від відбування покарання та на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку.

Засуджений ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час і місце розгляду подання, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

За змістом частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 15.10.2020р. ОСОБА_16 засуджено за ч.3 ст.332 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 300016 грн.

Вирок набрав законної сили 17.11.2020 року.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст.80 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

В частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За загальними правилами, особа (крім тих, що засуджені за катування, передбачене частиною третьою статті 127, злочини проти миру та безпеки людства, передбачені статтями 437-439 і частиною першою статті 442 цього Кодексу, або за інші злочини до довічного позбавлення волі) звільняється від відбування покарання, відповідно до ст. 80 КК України, при наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення зазначених у ч.ч. 1 і 3 ст.80 КК України строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового злочину; 3) не ухилення засудженого від відбування покарання.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із кримінальних правопорушень, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України.

Роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Як було вище встановлено, вироком Мостиського районного суду Львівської області від 15.10.2020р. ОСОБА_16 засуджено за ч.3 ст.332 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 300016 грн.

Вирок набрав законної сили 17.11.2020 року.

Відомостей про те, що ОСОБА_11 , добровільно сплатив суму штрафу, матеріали провадження не містять. Після набрання вказаним вироком законної сили, засудженому ОСОБА_19 , направлялось повідомлення про порядок та умови виконання штрафу, разом з тим у добровільному порядку останнім вирок не виконано, штраф не сплачено.

Надалі, до Мостиського районного суду Львівської області скеровано подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 25.02.2021 року подання Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області задоволено, розстрочено ОСОБА_7 призначену вироком суду несплачену суму штрафу в розмірі 200000 гривень шляхом виплати частинами - щомісячно по 16666 гривень 66 коп., строком на один рік.

Станом на 11.05.2021 року Галицький районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області не отримав від засудженого ОСОБА_7 квитанцію про сплату чергового платежу, тому надалі до Мостиського районного суду Львівської області скеровано подання відносно ОСОБА_7 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Однак ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 07.06.2022 року у задоволенні подання відмовлено.

12.07.2022 року засудженому ОСОБА_13 повторно скеровано повідомлення про необхідність сплати штрафу відповідно до ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 25.02.2021 року про розстрочку виплати призначеної вироком суду суми штрафу.

Однак, станом на 21.07.2022 року засуджений ОСОБА_14 не надав органу пробації квитанцію про сплату чергового платежу, тому в подальшому до Мостиського районного суду Львівської області скеровано подання відносно ОСОБА_7 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт відповідно до закону.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 03.01.2023 року у задоволенні подання Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області відмовлено.

Відповідно до долученої до матеріалів справи копії квитанції від 14.01.2021 року, ОСОБА_7 , сплачено частину штрафу в розмірі 100016 грн. Несплачена сума штрафу складає 200000 грн.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях засудженого ОСОБА_16 ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Статтею 26 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу та порядок заміни несплаченої суми штрафу іншим покаранням.

Наведеним нормам КВК відповідають норми КК України: ст.53 КК України передбачається поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, ст.389 КК України передбачаються наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч.1 ст.389 КК України, є злочином.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Вказане узгоджується правовим висновком Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015 року), з якого відомо, що ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_20 , до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст.389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання, тощо).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_11 , як на час постановлення судом вироку, так і на час розгляду даного клопотання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто місце проживання не змінював.

Даних про те, що з часу постановлення вироку, засуджений ОСОБА_11 вчинив новий злочин, суду не надано.

Суду також не надано доказів того, що компетентними органами по виконанню покарання у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав, з яких засуджений не сплачував штраф (чи не міг сплатити штраф з об`єктивних причин, чи в його діях був прямий умисел на несплату штрафу). Сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірних доказів того, що засуджений ухилявся від сплати штрафу, - суду не представлено.

Існування в Кримінальному кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Мостиського районного суду Львівської області від 15.10.2020р., факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання належить задовольнити, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_16 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України, з наведених вище мотивів і підстав.

Керуючись статтею 80 КК України, статтями 369, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Подання провідного інспектора Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене начальником відділу Іванною ЖИВИЦЬКОЮ задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2020 року за частиною 3 статті 332 КК України у вигляді штрафу в розмірі 17648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 300016 гривень, - у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали складено 06.10.2023 року

Суддя Юрій БІЛОУС