ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 000249 від 12 вересня 2023 року, про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Ленкоран Азербайджанської Республіки, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 189 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, про доведеність лише ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, однак вважав, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для його запобігання.

Мотивуючи такі висновки, слідчий суддя послався на дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, є особою раніше не судимою, тому вважав, що слідчим не доведено, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, та що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Крім того, слідчий суддя зазначив, що прокурором усупереч вимогам ст. 200 КПК не наведено нових обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу чи існували під час його прийняття, проте слідчий чи прокурор не знав та не міг знати. Також слідчий суддя зазначив, що доводи прокурора про вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення під час проходження військової служби, належними доказами не підтверджено, оскільки відомості про злочин до ЄРДР з вересня 2023 за даним фактом не внесені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 з домашнього арешту на тримання під вартою строком до 08 січня 2024 року включно без визначення застави.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та доведеність заявлених ризиків.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК встановлено наявність ризиків передбаченого п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення від можливої кримінальної відповідальності. Крім того, про наявність ризики переховування свідчить і те, що ОСОБА_7 безпосередньо після вчинення злочину на власному транспортному засобі намався втекти від переслідування співробітників поліції. Також підозрюваний під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту неодноразово не з`являвся за викликами.

Крім того, ОСОБА_7 перебуваючи на свободі може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, оскільки обізнаний про місце їх проживання та перебування, а тому враховуючи характер скоєного злочину, який вчинено з погрозою застосування насильства та залякування, беручи до уваги, що свідки та потерпілий в суді першої інстанції ще не допитані, вказаний ризик є обґрунтованим.

Прокурор вважає, що слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу в порушення норм ст. ст. 177, 178 КПК, не у повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючі у справі ризики, характер скоєного кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зауважує на тому, що попереднім рішенням про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 слід вважати ухвалу слідчого судді від 03 листопада 2023 про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК, обставиною, що виникла після прийняття вказаного рішення є ухвала Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, якою скасовано вищезазначену ухвалу слідчого судді. Крім того, слідчий вже після прийняття вищезазначених рішень, з повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 № 24/6947 дізнався, що ОСОБА_7 перебуває на військовому обліку офіцерів запасу в ІНФОРМАЦІЯ_3 та розшукується у зв`язку з ухиленням від прибуття до центру комплектування та зазначені обставини, а також процесуальна поведінка ОСОБА_7 , який відмовляється від співпраці з органом досудового розслідування, не з`являється за кожним викликом, свідчать про достатню обґрунтованість заявлених прокурором ризиків.

Вказує на порушення строків розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки останній відбувся через 96 годин з моменту надходження клопотання до суду.

В обґрунтування апеляційних вимог щодо прийнятності апеляційної скарги прокурор зазначає, що виходячи із системного аналізу положень ст. 181, 309 КПК та постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного кримінального суду від 28.03.2019 (справа № 286/1695/18) вважає, що застосування запобіжного заходу охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід, а тому враховуючи слідчий суддя фактично застосував запобіжний захід у виді домашнього арешту, така ухвала відповідно до ст. 309 КПК може бути оскаржена в апеляційному порядку.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує на необґрунтованість апеляційних доводів прокурора та їх невідповідність фактичним обставинам справи.

Зазначає, що 02 січня 2024 року відповідно до положень ст. 290 КПК стороною обвинувачення відкрито матеріали досудового розслідування, цього ж дня сторона захисту була ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, після чого було вручено обвинувальний акт та направлено його до суду.

Вважає, що оскаржена ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню. Зазначає, що на час постановлення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, судом були враховані усі обставини, що мали місце 03 листопада 2023 року, оскільки суд апеляційної інстанції не міг врахувати ті події які відбувалися після зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Зауважує, що повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 існувало ще з моменту затримання ОСОБА_7 та було в розпорядженні сторони обвинувачення, однак прокурором не надано даних про внесення відомостей до ЄРДР за фактом ухилення ОСОБА_7 від проходження військової служби.

Зазначає, що підозрюваний після зміни запобіжного заходу дотримується належної процесуальної поведінки, а саме він з`являється за першим викликом до слідчого та суду проживає за визначеною в ухвалі суду адресою та згідно відповіді на адвокатський запит, Новомосковським РВП ГУНП в Дніпропетровській області, будь-яких порушень умов перебування під домашнім арештом ОСОБА_7 не допускав.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду щодо прийнятності апеляційної скарги.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції зважає на те, що поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу на більш м`який або навпаки, що фактично являє собою обрання іншого запобіжного заходу, а тому ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу може бути предметом оскарження і перегляду в суді апеляційної інстанції.

Сторони кримінального провадження мають право оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу у випадку, якщо застосування такого запобіжного заходу або відмова в його застосуванні підлягають апеляційному оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчих суддів, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні. З огляду на те, що прокурор у своєму клопотанні просив фактично змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосувати до підозрюваного тримання під вартою, крім того враховуючи правову позицію викладену ВП Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі N 237/1459/17 (провадження N 13-19кс18) що разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилає положення ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 цього Кодексу, з метою дотримання права доступу до правосуддя, об`єктивного та всебічного розгляду справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора прийнятною.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, за правилами ч. 3 ст. 173 ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК застосуванню до особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, підлягає найбільш м`який запобіжний захід, який здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 200 КПК прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 КПК, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою ст. 194 цього Кодексу чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: (1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; (2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для зміни запобіжного заходу за ініціативою прокурора, слідчого є істотні для вирішення питання про його вид та/або обсяг обставини, які виникли після прийняття рішення про застосування первісного запобіжного заходу, або існували на той час, втім не були відомі стороні обвинувачення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні Новомосковського РВ ВП ГУНП в Дніпропетровській області є кримінальне провадження №0000249 від 12.09.2023.

В межах вказаного кримінального провадження 08 жовтня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

10 жовтня 2023 року ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

03 листопада 2023 року за клопотанням захисника, ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області підозрюваному ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та 05 грудня 2023 року ухвалою слідчого судді продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

13 грудня 2023 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду ухвалу слідчого судді від 05 грудня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишено без змін.

19 грудня 2023 року оскарженою ухвалою слідчого судді слідчому відмовлено в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором у всупереч вимогам ст. 200 КПК не наведено нових обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу чи існували під час прийняття, попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий чи прокурор не знав та не міг знати.

Відповідно до клопотання слідчого, підставою звернення було те, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано ухвалу слідчого судді від 03 листопада 2023 року, якою змінено запобіжний захід ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт та відмовлено в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу. Зважаючи на вказане рішення апеляційного суду, а також продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту 05 грудня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді від 03 листопада 2023 року, яка судом апеляційної інстанції скасована, виникли підстави для зміни запобіжного заходу. Крім того слідчим в порядку п. 2 ч. 1 ст. 200 КПК наведено обставину, яка стала відомою після рішення суду, а саме перебування ОСОБА_7 на військовому обліку офіцерів запасу в ІНФОРМАЦІЯ_2 та його розшук, у зв`язку з ухиленням від прибуття до центру комплектування та зазначені обставини.

Аналізуючи хронологію подій щодо застосування та зміни запобіжного заходу підозрюваного, співставлючи їх з викладеними прокурором доводами, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту було здійснено 05 грудня 2023 року, тобто до постановлення 06 грудня 2023 року ухвали судом апеляційної інстанції, якою була скасована ухвала від 03.11.2023. Також, ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту була предметом апеляційного перегляду та рішенням суду апеляційної інстанції від 13 грудня 2023 була залишена без змін. З зазначеного вбачається, що судом апеляційної інстанції надана правова оцінка наявності підстав для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказані рішення суду набрали законної сили та оскарженню не підлягають, через що суд апеляційної інстанції на даній стадії позбавлений процесуальної можливості надати правову оцінку вищезазначеним рішенням, оскільки останні були вже предметом апеляційного перегляду.

Крім того, суд звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року було задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту, який на той час слідчий, який звернувся до суду з клопотанням виявив дієвим, окрім того зазначену ухвалу в апеляційному порядку сторона обвинувачення не оскаржувала. Також суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що під час розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу, кожного разу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже наявність ухвали апеляційного суду від 06.12.2023 не може бути підставою для зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Аналізуючи апеляційні доводи щодо наведених прокурором обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу чи існували під час його прийняття, колегія суддів приходить до наступного.

Колегія суддів звертає увагу, що стороною обвинувачення ухвала суду про продовжена запобіжного заходу у вигляді домашнього у встановленому законом порядку оскаржена не була, та рішення суду апеляційної інстанції від 13 грудня 2023 року, було відоме, оскільки прокурор під час судового розгляду був присутній та факт обізнаності на той час про це рішення суду не спростовує.

Доводи прокурора про те, що повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 №24/6947 про те, що ОСОБА_7 перебуває на військовому обліку офіцерів запасу в ІНФОРМАЦІЯ_2 та розшукується у зв`язку з ухиленням від прибуття до центру комплектування, є відповідно до вимог ст. 200 КПК, обставиною, яка не була відома та слугує підставою для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає такими, що хоча і заслуговують на увагу, однак не є безумовною підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, з огляду на наступне.

Так, сторона обвинувачення може ініціювати обрання/зміни запобіжного заходу лише на підставі двох визначених ст. 200 КПК імперативних підстав та обов`язковим доведенням необхідності запобігання ризикам - спробам особи ухилення, переховування, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу мають враховуватися не лише загальні, але й спеціальні критерії, що визначені законодавцем як мета та підстави для ухвалення рішення. Вони визначені у ст. 177 КПК. Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 9 ст. 178 КПК визначено, що слідчий суддя на підставі наданих стороною кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше.

Слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора зазначила, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не надані дані про внесення відомостей щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення до ЄРДР за фактом звернення РТЦК, хоча ЖЄО було розпочато у вересня 2023 року.

Згідно відповіді на адвокатський запит №47/144 від 03.01.24, начальником Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено, що станом на 02.01.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо нез`явлення ОСОБА_7 за викликом РТЦК та необхідністю внесення відомостей до ЄРДР не надходило (а. с. 227).

Враховуючи, що доводи клопотання щодо розшуку ОСОБА_7 , у зв`язку з ухиленням від прибуття до центру комплектування, не були підтверджені належними доказами та спростовані відповіддю начальника Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим не можна прийти до беззаперечного висновку про те, що дана обставина слідчому/прокурору не була відома та слугує підставою для зміни запобіжного заходу, у відповідності до положень ст. 200 КПК.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не надано належних доказів щодо порушення підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків такі і не надані під час розгляду і суду апеляційної інстанції. Слідчий суддя під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, зазначив, що ОСОБА_7 дійсно обґрунтовано підозрюється у вчинення інкримінованого злочину, який згідно ст. 12 КК є тяжкий, у зв`язку з чим існує реальна можливість переховування останнього з метою ухилення від покарання, однак за відсутності даних про порушення ОСОБА_7 умов застосування обраного запобіжного заходу слідчий суддя прийшов до висновку про дієвість застосованого альтернативного запобіжного заходу.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, викладеної зокрема у його рішеннях від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії» та від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», тяжкість обвинувачення та суворість можливого покарання як такі не можуть бути підставою для застосування більш суворого запобіжного заходу.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі підозрюваного оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Колегія суддів зважає на те, що тяжкість можливого покарання хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість.

Однак, поведінка підозрюваного ОСОБА_7 після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема те, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень підозрюваним умов домашнього арешту, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність на даний час переховування від органу досудового розслідування та суду.

За наведених обставин апеляційний суд доходить висновку про те, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню після обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є мінімізованим.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження/зміну терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Апеляційний суд також враховує те, що на стадії апеляційного розгляду прокурор повідомив, що 08 січня 2024 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 в порядку ст. 291 КПК направлено до суду першої інстанції та відповідно ухвалою суду продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим подальша доцільність застосування/зміни/продовження запобіжного заходу буде предметом розгляду суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 183, 200, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 189 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4