Справа № 211/5945/23
Провадження № 1-кс/211/1592/23
УХВАЛА

іменем України

27 жовтня 2023 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000997 від 07.09.2023 року за ч. 4 ст. 190 КК України,

установив:

20 вересня 2023 року до суду надійшло клопотання, в якому ставиться питання про надання тимчасового доступу з можливістю вилучення (здійснення виїмки) до документів, що містять інформацію про абонент мобільного зв`язку НОМЕР_1 за період часу з 01.09.2023 по 10.09.2023, а саме

- адресу розташування кінцевого обладнання за даним номером, дату його підключення та копію договору з його обслуговування;

- П.І.П. дату народження особи, на яку оформлено договір з обслуговування даного номеру;

- про платіжні операції, із зазначенням реквізитів, способу та дати оплати;

- телефонні номери вхідних та вихідних дзвінків за даним номером, а також дату, час дзвінків та тривалість розмов. Зобов`язати ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виготовити на паперовому та/або електронному носії документ, що містить запитувану інформацію.

До клопотання додано витяг з ЄРДР, протокол допиту потерпілого,пояснення.

Перевіривши отримані матеріали, встановлено таке.

Згідно із ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури та органу досудового розслідування про призначення прокурора/слідчого або групи прокурорів/слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів/слідчих у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки у конкретному кримінальному провадженні.

Невідповідність постанови у матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК України рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати передбаченим кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанов. В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу недотримання належної правової процедури спричиняє порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Вищевказане узгоджується з позиціями, висловленими у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15), провадження № 51-1353кмо21 (справа № 724/86/20).

Усупереч викладеному, до клопотання не додано жодної постанови керівника відповідного органу прокуратури та органу досудового розслідування про призначення прокурора і слідчого або групи прокурорів/слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів/слідчих у цьому кримінальному провадженні.

Оскільки клопотання подано без дотримання порядку, встановленого ст. 160 КПК України, то задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 37, 40, 159, 160, 163, КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000997 від 07.09.2023 року за ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1