Справа № 138/2481/23
Провадження №:1-кп/138/255/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в ході розгляду у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду, в режимі відеоконференцїї поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, кримінального провадження №0000394 від 24.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження №0000394 від 24.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , який закінчується 17.11.2023, мотивуючи тим,під час застосування запобіжного заходу, перевірено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,а також, встановлені ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вказаним вище ризикам, оскільки ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи на іспитовому строку у зв`язку із засудженням за вчинення тяжкого корисливого злочину, після його вчинення намагався покинути місце події; не одружений, утриманців не має, будь-яких заощаджень немає, не працює, за місце проживання характеризується посередньо. З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою. Згідно п.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, як в даному випадку.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, пояснив, що підозра необґрунтована, ризики не доведено. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Могивуючи тим, що перебуваючи під вартою позбавлений можливості зібрати докази своєї невинуватості.

Захисник ОСОБА_5 заперечував стосовно клопотання про продовження строку тримання під вартою. Вважає, що ризики зазначені в клопотанні не доведено. На думку захисника, альтернативним запобіжним заходом до обвинуваченого доцільно застосувати особисте зобов`язання або домашній арешт у певний період доби, що дасть можливість обвинуваченому пройти медичну комісію та приєднатися до лав ЗСУ.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, захисника, потерпілого, дослідивши зміст клопотання з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.07.2023 до нього вже застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено.

Під час застосування запобіжного заходу, перевірено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,а також, встановлені ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Термін утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою спливає 17.11.2023.

На час розгляду клопотання ризики не відпали.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання, зокрема, до 5 років позбавлення волі. Злочин, який інкримінований обвинуваченому, вчинений в стані наркотичного сп`яніння, під час іспитового строку. Обвинувачений не погоджується з кваліфікацією, тобто вину не визнає. Вказане, а також самі обставини скоєння інкримінованого кримінального правопорушення, доводять ризик втечі.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України або свідчили би про те, що ризики, встановлені під час застосування запобіжного заходу, відпали.

Враховуючи викладе вище, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, тому з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним продовжити запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 331, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 11 січня 2024 року.

Копію цієї ухвали необхідно вручити обвинуваченому ОСОБА_6 негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1