справа № 279/6555/23
провадження № 1-кс/279/1712/23 У Х В А Л А
іменем України
02 листопада 2023 року
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту з майна накладеного ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської оболасті від 05.10.2023, у якому просить скасувати арешт на деревину породи береза та сосна, яку опломбовано бирками, яка була наявна в транспортному засобі «RENAULT» моделі «MAGNUM», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «TRAILOR», моделі «ТХ34СS», синього кольору з д.н.з. НОМЕР_2 ; які належать ОСОБА_4 .
Адвокат та слідчий до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до з наступного.
Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.10.2023 накладено арешт на деревину породи береза та сосна, яку опломбовано бирками, яка була наявна в транспортному засобі «RENAULT» моделі «MAGNUM», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «TRAILOR», моделі «ТХ34СS», синього кольору з д.н.з. НОМЕР_2 .
Заявником до клопотання долучено копію товарно-транспортну накладну №71 від 27.09.2023 року.
Однак, слідчий суддя не може прийняти до уваги вищевказану товарно-транспортну накладну №71 від 27.09.2023 року, як підставу для скасування арешту, оскільки вказаний документ датований минулим до даної події періодом, зокрема 27.09.2023 року, тому їх зв`язок з вилученим 29.09.2023 майном потребує перевірки.
Одночасно на час розгляду клопотання досудове розслідування не завершено, рішення про долю речових доказів не приймалось.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно із п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрутовано.
Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Арешт на вищевказане майно було накладено обґрунтовано, він відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що він містить відомості, які можуть бути доказом фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На теперішній час потреба у арешті вищевказаного майна та мета, в зв`язку з якою його було накладено (забезпечення збереження речових доказів) не відпала, оскільки провадження у справі не закінчено, проводиться досудове розслідування, а тому підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбаченого КПК України, не суперечить змісту ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження. Заявлене клопотання на сьогодні є передчасним, проте це не позбавляє власника майна можливості повторно звернутися із клопотанням про скасування арешту накладеного на майно тоді, коли в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба. За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.174 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом