482/1286/19 06.11.2023
н/п 1-кп/490/204/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 482/1286/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000473 від 11 липня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, є громадянином України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, є головою ФГ "Войченко", раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

10.07.2018 року близько 16:00 год., ОСОБА_3 увійшов до приміщення кабінету адміністративної будівлі Новоодеського PC УДМС України в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, м.Нова Одеса, вул.Ф. Осадчого, 21, де у цей час перебувала ОСОБА_6 , з метою отримання паспорту громадянина України.

Увійшовши до кабінету, ОСОБА_3 звернувся до головного спеціаліста Новоодеського PC УДМС України в Миколаївській області ОСОБА_7 з проханням видати йому, раніше оформлений, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

З вказаного приводу ОСОБА_6 зробила зауваження ОСОБА_3 та попросила його вийти з робочого кабінету Новоодеського PC УДМС в Миколаївській області.

Далі, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 почав ображати ОСОБА_6 нецензурною лайкою та, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , 10.07.2018 року близько 16:00 год., перебуваючи у приміщенні кабінету адміністративної будівлі Новоодеського PC УДМС в Миколаївській області, за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, м.Нова Одеса, вул.Ф. Осадчого, 21, підійшов до ОСОБА_6 , яка стояла у безпосередній близькості до стіни кабінету, та зі значною силою правою рукою штовхнув потерпілу в область голови з лівого боку, чим завдав їй удару правою частиною голови об стіну, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, у вигляді підшкірної гематоми правої тім`яної області, струсу головного мозку з вертебробазілярною недостатністю та вестибуло-атактичним синдромом, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних пошкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, що перевищує 21 добу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання прокурора не заперечували. Наслідки закриття кримінального провадження та про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, тобто з нереабілітуючих підстав, обвинуваченому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що заявлене клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

З моменту вчинення кримінального правопорушення - 10.07.2018 року, минуло більше п`яти років.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч.2 ст.49 КК України.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 26 березня 2020 року (судова справа №730/67/16).

По справі потерпілою ОСОБА_6 подано позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якій вона просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь завдану майнову шкоду в сумі 15742,31 грн. та моральну шкоду - 60000,00 грн..

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Беручи до уваги, що обвинувальний вирок не ухвалюється та не постановляється ухвала про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру відносно ОСОБА_3 , суд приходить до переконання, що позовну заяву ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, що не перешкоджає потерпілій звернутися з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25.06.2019 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням строком до 18.07.2019 року включно обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284-288, 369-372, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000473 від 11 липня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - закрити.

Запобіжний захід, який обирався відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню, у вигляді особистого зобов`язання - вважати таким, що припинив свою дію.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1