Житомирський апеляційний суд
Справа №276/2425/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,-

встановила:

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286, ч.3 ст. 135 КК України.

21 листопада 2023 року ухвалою слідчого судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 строком на 60 діб, а саме до 17.01.2024 року (включно) без визначення застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, наслідком вчинення злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 є загибель людини, слідчий суддя застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважав за можливе не визначати розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Вважає зазначену ухвалу необґрунтованою, оскільки обраний підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворим.

Зазначає, що слідчий суддя не надав оцінку доводам, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України вчинене з необережності. При пред`явленні підозри за ст.135 ч.3 КК України відсутні кваліфікуючі ознаки як смерть чи тяжкі тілесні ушкодження, що унеможливлює притягнення саме за ч.3 ст.135 КК України ОСОБА_7 .

Не враховано і факт, що як слідує з підозри смерть потерпілого ОСОБА_9 настала миттєво. Свідки на яких може вплинути ОСОБА_7 ( родичі останнього) вже допитані слідством. Що ОСОБА_7 через декілька годин після ДТП сам особисто з повинною прибув до органів поліції. Має місце постійного проживання в АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своєю сім`єю, батьком та матір`ю, які є особами похилого віку; на його утриманні перебуває двоє малолітніх та одне неповнолітнє дитя.

За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, до затримання, у зв`язку з війною, займається волонтерською діяльністю, а саме ремонтує та відправляє на фронт автомобілі. Має заохочення від командирів військової частини про доставку двох автобусів для військовослужбовців; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; визнання вини в скоєнні злочину та наміру відшкодувати заподіянні моральні та матеріальні збитки, обіцянка про повне виконання вказівок суду та слідчого під час розслідування кримінального провадження.

Зазначає, що розслідування проведено однобічно. Не взято до уваги та не досліджено слідством причини перебування потерпілого ОСОБА_9 на проїжджій частині дороги на смузі руху автомобіля ОСОБА_7 в нічний час, як в подальшому стало відомо захисту, перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а суд, у порушення чинного законодавства, практики ЄСПЛ не дослідив це питання в судовому засіданні та не зазначив про це в тексті ухвали.

Зазначає, що прокурором не було надано доказів наведених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте в ухвалі слідчий суддя посилається на доведеність прокурором наявності даних ризиків.

Посилається на те, що виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків і його належну поведінку може забезпечити інший, альтернативний та більш м`який запобіжний захід без позбавлення волі у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із пунктом 2 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.3 ст. 135 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання, в тому числі рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 18.11.2023; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.11.2023, протоколом огляду місця події від 18.11.2023 на території домоволодіння АДРЕСА_2 , протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду місця події від 18.11.2023 автомобіля марки «BMW -530», реєстраційний номер НОМЕР_1 , лікарським свідоцтвом про смерть № 1907 від 18.11.2023, рапортом поліцейського від 18.11.2023 року.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.3 ст. 135 КК України.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду не спростовують даних, що ОСОБА_7 причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а також ризик можливого впливу на свідків, з метою зміни ними показів, оскільки деякі зі свідків є родичами ОСОБА_7 , а інші -знайомими, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні необережних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також у вчиненні умисних дій, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, а саме у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.135 КК України.

Колегія суддів зважає і на те, що після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_7 , не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не повідомив орган поліції про дорожньо-транспортну пригоду, не вжив усіх можливих заходів до збереження слідів пригоди, а зник з місця пригоди, заховав автомобіль, ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому домашній арешт, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку на даній стадії досудового розслідування.

Також, апеляційний суд приймає до уваги те, що досудове розслідування знаходиться на початковій стадії, зокрема на даний час ще не проведено необхідну кількість судових експертиз, не допитано всіх свідків, не проведено слідчі експерименти за участю підозрюваного та свідків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, займається волонтерською діяльністю, не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до підозри.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи наслідки злочину, загибель людини, а також поведінку підозрюваного після ДТП апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даний час у застосуванні застави.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2023 року якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: