У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2024 року, якою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, не одружено го, має на утриманні малолітню дитину, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді кухаря їдальні військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 - 1 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 04 квітня 2024 року включно. Визначено заставу, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (cто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень.

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 04 квітня 2024 року включно, з визначенням застави, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник зазначає, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наголошує, що слідчим суддею не взято до уваги ряд обставин, які характеризують особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, з 26.04.2022 року по теперішній час проходить військову службу за мобілізацією, є ветераном війни учасником бойових дій, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , має спільну дитину 2021 року народження, також на його утриманні двоє неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу, матір похилого віку. За місцем проживання характеризується позитивно, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Наголошує, що слідчим суддею визначено завідомо не помірний розмір застави, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем і його єдиним джерелом доходу є грошове забезпечення, яке він витрачає на утримання своєї родини, своєї матері, разом з тим, у зв`язку з затриманням йому припинено виплату грошового утримання, а інших джерел доходу його родина не має.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування, підозрюваний солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу на посаді кухаря їдальні військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», обґрунтовано підозрюється у тому, що 06 лютого 2024 року близько 19:10 години, він керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2105» з державним номерним знаком НОМЕР_2 з порушенням вимог п.п. 2.1 «а», «і», 2.9 «а» ПДР України, а саме керуючи транспортним засобом без наявного чинного страхового полісу, не маючи права на керування транспортними засобами, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння (2.28% проміле), рухаючись у вечірній час, тобто у темну пору доби, на ділянці проїзної частині автомобільної дороги між селом Мартинівське та ДУ «МПТПІ», Вознесенського району, Миколаївської області, а саме за 800 метрів до ДУ «МПТПІ», проявивши кримінально протиправну недбалість, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги ПДР України та маючи можливість їх виконувати, недбало ставлячись до можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, а саме не обравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати транспортним засобом, не врахувавши дорожню обстановку, допустив виїзд на зустрічну смугу руху де у цей час по проїзній частині автомобільної дороги між селом Мартинівське та ДУ «МПТПІ», Вознесенського району, Миколаївської області у межах своєї смуги руху у напрямку села Мартинівське рухався велосипед марки «Україна», чорного кольору, під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , в результаті чого у межах смуги руху водія велосипеду, відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді: відкритого уламкового перелому лівої стегнової кістки, рваної рани лівого стегна, рваної рани лівої гомілки, забійної рани лівої лобної ділянки, забою грудної клітини, струс головного мозку, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

06 лютого 2024 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000165 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

06 лютого 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

06 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286-1 України та про наявність ризиків, передбачених 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Апелянт захисник ОСОБА_4 просив розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Від прокурора Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги захисник без участі прокурора, в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

За версією органу досудового розслідування, підозрюваний солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу на посаді кухаря їдальні військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», обґрунтовано підозрюється у тому, що 06 лютого 2024 року близько 19:10 години, він керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2105» з державним номерним знаком НОМЕР_2 з порушенням вимог п.п. 2.1 «а», «і», 2.9 «а» ПДР України, а саме керуючи транспортним засобом без наявного чинного страхового полісу, не маючи права на керування транспортними засобами, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння (2.28% проміле), рухаючись у вечірній час, тобто у темну пору доби, на ділянці проїзної частині автомобільної дороги між селом Мартинівське та ДУ «МПТПІ», Вознесенського району, Миколаївської області, а саме за 800 метрів до ДУ «МПТПІ», проявивши кримінально протиправну недбалість, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги ПДР України та маючи можливість їх виконувати, недбало ставлячись до можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, а саме не обравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати транспортним засобом, не врахувавши дорожню обстановку, допустив виїзд на зустрічну смугу руху де у цей час по проїзній частині автомобільної дороги між селом Мартинівське та ДУ «МПТПІ», Вознесенського району, Миколаївської області у межах своєї смуги руху у напрямку села Мартинівське рухався велосипед марки «Україна», чорного кольору, під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , в результаті чого у межах смуги руху водія велосипеду, відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді: відкритого уламкового перелому лівої стегнової кістки, рваної рани лівого стегна, рваної рани лівої гомілки, забійної рани лівої лобної ділянки, забою грудної клітини, струс головного мозку, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

06 лютого 2024 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000165 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

06 лютого 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

06 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до восьми років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. Так, за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя прийшов до вірного висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілого та свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,3, ч.1 ст.177 КПК України.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем, раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд, враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є достатнім мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, після вчинення злочину намагався залишити місце дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в сумі 151 400 ( сто п`ятдесят одної тисячі чотириста ) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано обставини кримінального правопорушення, те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2024 року, щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді