Справа № 946/919/24
Провадження № 1-кс/946/307/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , користувача майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000178 від 04.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 03.02.2024 надійшло повідомлення від заступника командира НОМЕР_1 загону морської охорони ДПС України про те, що 03.02.2024 на о. Кислицький виявлено невстановлених осіб, які здійснювали незаконну порубку дерев.

Слідчим, у період часу з 16:00 години 03.02.2024 по 19:10 години 03.02.2024 у ході проведення огляду місця події на ділянці місцевості, яка розташована на острові Кислицький, за адресою: 18 км р. Дунай Ізмаїльського району Одеської області, виявлено та вилучено:

- ланцюгову бензопилу марки «BKZ» моделі «5531 rm» червоно-чорного кольору;

- ланцюгову бензопилу марки «BKZ» моделі «4524 rm» червоно-чорного кольору;

- транспортний засіб марки «ГАЗ» моделі «3507», д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого знаходяться фрагменти спиляних дерев;

- полімерну пляшку об`ємом 5 л, в середині якої міститься рідина червоного кольору, із різким запахом паливно-мастильних матеріалів.

Встановлено, що вилучений 03.02.2024 в ході огляду місця події транспортний засіб марки «ГАЗ» моделі «3507», д.н.з. НОМЕР_2 , перебував у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_7 .

Враховуючи той факт, що вказані речі мають значення речових доказів по вищевказаному кримінальному провадженню, та те, що по ним необхідно призначити та провести судові експертизи, слідчий просить накласти арешт.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Прокурор підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, вважаючи, що є всі підстави для накладення арешту на вказане майно, та вказав, що автомобіль має значення речового доказу, у випадку повідомлення про підозру буде подано цивільний позов з метою відшкодування шкоди, у тому числі і за рахунок вказаного автомобіля.

Користувач майна у судовому засіданні зазначив, що він офіційно працює в Ізмаїльському управлінні водного господарства. Розчищає дамби. Дрова нікуди не планував вивозити, забрав їх з дамби. Переплутав дату та вийшов 03.02.2024, замість 05.02.2024, на коли у нього був дозвіл на розчищення дамби, транспортна накладна та дозвільні документи. Те, що він здійснював це його прямі робочі обов`язки. Виїхали оглянути дамбу та вирішили звільнити дамбу. Даний автомобіль є його особистим транспортом, він на ньому працює та це є його джерелом доходу. Просить повернути автомобіль, щоб мав змогу надалі працювати.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

На думку слідчого судді, завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті у тому числі і у разі накладення арешту лише в частині заборони відчужувати автомобіль (без заборони володіння та користування).

На думку слідчого судді, клопотання підлягає задоволенню в частині накладення арешту із забороною відчуження, володіння та користування на вилучені у ході огляду місця події полімерну пляшку об`ємом 5 л, в середині якої міститься рідина червоного кольору, із різким запахом паливно-мастильних матеріалів, ланцюгову бензопилу марки «BKZ» моделі «5531 rm» червоно-чорного кольору; ланцюгову бензопилу марки «BKZ» моделі «4524 rm» червоно-чорного кольору, фрагменти спиляних дерев.

Однак, з клопотання слідчого не вбачається, та ним не було доведено наявність підстав для арешту вантажного транспортного засобу марки «ГАЗ» моделі «3507», д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 із забороною використання та зберігання, тому в цій частині клопотання слідчого не підлягає задоволенню. Слідчим в клопотанні про арешт транспортного засобу не було зазначено та в судовому засіданні не було доведена необхідність заборони користування вказаним майном та в поміщенні транспортного засобу на майданчик зберігання тимчасового утримання, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому в цій частині клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

На думку слідчого судді, завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті у тому числі і у разі накладення арешту на автомобіль лише в частині заборони відчужувати майно.

Крім того, слідчим суддею враховуються розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що з пояснень слідчого не вбачається наявність підстав для арешту транспортного засобу, а також те, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження, володіння та користування на вилучені у ході огляду місця події: полімерну пляшку об`ємом 5 л, в середині якої міститься рідина червоного кольору, із різким запахом паливно-мастильних матеріалів, ланцюгову бензопилу марки «BKZ» моделі «5531 rm» червоно-чорного кольору; ланцюгову бензопилу марки «BKZ» моделі «4524 rm» червоно-чорного кольору, фрагменти спиляних дерев.

Накласти арешт в частині заборони відчуження (без заборони володіння та користування) на транспортний засіб марки «ГАЗ» моделі «3507», д.н.з. НОМЕР_2 .

В задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовити.

Транспортний засіб марки «ГАЗ» моделі «3507», д.н.з. НОМЕР_2 , негайно повернути власнику, уповноваженій нею особі або особі, у якої воно було вилучено, користувачу майна.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.02.2024р. о 09:40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1