Справа № 489/491/24
Кримінальне провадження №1-кс/489/171/24
УХВАЛА

25 січня 2024 р. м.Миколаїв

Вступна частина

Ленінський районний суд м. Миколаєва, слідчий суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Кримінальне провадження 0000119 від 23.01.23.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянки України, з середньо технічною освітою, не працюючої, раніше не судимої, мешканки АДРЕСА_1

Сторони: прокурор ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , підозрювана ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Згідно пред`явленої 24.01.24 підозри ОСОБА_3 підозрюють у вчиненні під час воєнного стану закінченого замаху на умисне викрадення чужого майна (крадіжки), тобто в злочині, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, в м. Миколаєві 23.01.24 приблизно о 13:05 стосовно майна ТОВ «Фудком» із супермаркету «Велмарт» продуктів харчування і інших товарів побутового споживання на загальну суму 3510,84 грн.

Клопотання умотивоване ризиками переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду та вчинення іншого правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник та підозрювана просили відмовити у його застосуванні запобіжного заходу.

Встановлено таке.

ОСОБА_3 затримана 23.01.24 в порядку ст. 208 КПК України перебуваючи в умовах обмеження волі на умовах домашнього арешту у нічний час згідно ухвали слідчого судді м. Миколаєва від 18.01.24 в іншому кримінальному провадженні стосовно підозри в аналогічному злочині.

Обґрунтованість підозри в даному кримінальному провадженні достатньо підтверджена заявою про вчинення крадіжки, заявою ОСОБА_6 , про видачу викраденого, фіксацію викраденого під час огляду місця події, довідкою про вартість викраденого, протоколами допитів охоронців супермаркету, які виявили крадіжку, яку вчиняла ОСОБА_3 і припинили її, допитом в присутності захисника самої ОСОБА_3 , яка такий факт не заперечувала.

Ризики наведені в клопотання дійсно існують, що підтверджується тим, що підозрювана є суб`єктом трьох кримінальних проваджень протягом більше року стосовно однорідних суспільно небезпечних діянь та кримінальних правопорушень.

Причетності ОСОБА_3 до цього тяжкого злочину не перешкодило застосування до неї напередодні домашнього арешту.

Підтвердженого обмежувального та попереджувального впливу на неї будь-які соціальні зв`язки не мають.

Наявність, зі слів учасників кримінального провадження, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва стосовно ОСОБА_3 свідчить про те, що кримінально-правова оцінка дій ОСОБА_3 надавалася як неосудній, оскільки за змістом ч..1, 3 ст. 503 КПК України лише цей критерій є підставою для даного особливого порядку кримінального провадження. Оскільки дане провадження щодо ПЗМХ не розглянуто, не припинене, то допускається , що статус як припускаємо неосудної з ОСОБА_3 не знятий.

В даному провадженні не проведена психіатрична експертиза, яка входить до запланованих слідчих дій, не отриманий доступ до конфіденціальної інформації щодо стану здоров`я інформації підозрюваної, яке перебуває в кримінальному провадженні щодо ПЗМХ, і крім того, стороною обвинувачення не винесена постанова про зміну порядку досудового розслідування згідно з правилами глави 39 КПК України, що унеможливлює застосування спеціальних запобіжних заходів, передбачених цієї главою.

Крім того, за практикою ЄСПЛ справа «Заїченко проти України (№ 2)» (Заява № 45797/09) тримання під вартою (в даному випадку у психіатричній лікарні) особи, яка вважається психічно хворою, має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб свободи у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»).

Крім того, жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічнохворою, не може розглядатися як таке, що відповідає підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило є застосовним навіть якщо метою тримання заявника є саме отримання медичного висновку (наприклад, рішення у справі «Варбанов проти Болгарії»). Конкретні форма і порядок можуть відрізнятися залежно від обставин. У термінових випадках або у випадках, коли особу затримано внаслідок агресивної поведінки, прийнятним може бути отримання такого висновку одразу після затримання. В усіх інших випадках необхідною є попередня консультація з лікарем. Коли такої можливості немає (наприклад, у зв`язку з відмовою зазначеної особи з`явитися для проведення огляду), потрібно принаймні призначити проведення медичної експертизи на підставі документів з матеріалів справи, і якщо цього зроблено не буде, не можна стверджувати, що наявність у особи психічної хвороби було достовірно доведено (там само).

Отже наявність психічної хвороби у ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні станом на зараз, можливість застосування до неї спеціальних запобіжних заходів, на даний час не доведені через не доведення усіх трьох критеріїв Вінтерверпа і відсутність відповідного висновку експерта.

Оскільки в інший спосіб запобігти ризикам доведеним стороною обвинувачення неможливо, а ці ризики є вкрай вірогідними, то підлягає застосування на підставі ч. 1, 3 ст. 183 КПК України найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою у виді застави.

Резолютивна частина

Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.03.24 включно з можливістю внесення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 121120 грн.

В разі внесення застави негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти з покладанням на неї на час дії застави таких обов`язків:

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1