Справа № 459/1009/18
Провадження № 1-кп/459/19/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року колегія суддів Червоноградського міського суду Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді у кримінальному проваджені № 0001625 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження 0001625 за обвинувальним актом, що надійшов до суду 30.01.2024 стосовно обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст.307, ч.3 ст. 28 - ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст.307, ч.3 ст. 28 - ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується в учиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.307, ч.3 ст. 28 - ч.2 ст. 317 КК України.

09.01.2024 прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: те, що,перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, ухилитися від суду та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Зазначив, що обставинами, які можуть сприяти настанню вищевказаних ризиків, є тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, та відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків.

У судовому засіданні прокурор своє клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 підтримав.

Захисник ОСОБА_9 01.02.2024 подав до суду клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його проживання. Зазначив, що запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою обрано 14.12.2017, такий неодноразово продовжувався, останній перебуває під вартою близько 6 років і 2 місяців. Обвинувачений має постійне місце проживання, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, хворіє на захворювання туберкульоз та перебуває на диспансерному обліку, від суду та слідства не переховувався, умов перебування під вартою не порушував. Подальше тримання ОСОБА_6 під вартою призведе до порушення прав обвинуваченого, а запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризиків, що зазначені прокурором. Крім цього, вказав, що на розгляді Європейського суду з прав людини перебуває заява ОСОБА_6 з приводу тривалого перебування під вартою №30740/23.

Обвинувачений ОСОБА_11 , його захисник ОСОБА_9 та обвинувачена ОСОБА_7 - дружина першого просили змінити стосовно ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Розглянувши клопотання сторін, заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про зміну запобіжного заходу з огляду на таке.

Установлено, що ОСОБА_6 12.12.2017 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 14.12.2017 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів та визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який у подальшому було продовжено ухвалою слідчого від 08.02.2018.

18.01.2018 останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28- ч. 2 ст. 317 КК України.

Колегією суддів Жовківського районного суду Львівської області ОСОБА_6 05.04.2018 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів та визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який було продовжено згідно з ухвалами суду від 27.04.2018, 06.06.2018, 30.07.2018, 11.09.2018, 22.10.2018, 10.12.2018, 24.01.2019, 19.03.2019, 08.04.2019, 17.04.2019, 04.06.2019, 11.07.2019, 24.07.2019, 18.09.2019, 08.10.2019, 20.11.2019, 11.12.2019, 20.01.2020, 19.02.2020, 31.03.2020, 08.04.2020, 04.05.2020, 15.06.2020, 20.07.2020, 07.09.2020, 12.10.2020, 02.12.2020, 13.01.2021, 01.03.2021, 26.04.2021, 14.06.2021, 13.07.2021, 06.09.2021, 11.10.2021, 23.11.2021, 17.01.2022, 28.02.2022, 18.04.2022, 06.06.2022, 01.08.2022, 12.09.2022, 18.10.2022, 29.11.2022, 12.01.2023, 28.02.2023, 11.04.2023, 05.06.2023, 07.07.2023, 07.08.2023, на 60 діб кожна з можливістю внесення застави.

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.09.2023 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 317 КК України, та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вищевказаний вирок суду скасовано ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.12.2023 та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Обвинуваченому продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції, але не довше ніж 60 днів.

Згідно з ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004) та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Адам?як проти Польщі» (Adamiak v Poland), 20758/03, 19 грудня 2006 року зауважує, що в цій справі судові органи виправдали продовження терміну перебування під вартою характером правопорушення, суворістю належного за такий злочин покарання, складністю справи, ризиком втечі та перешкоджання належному здійсненню правосуддя. Європейський суд вважає, що на початку цих доводів може бути достатньо для виправдання позбавлення волі. Однак з плином часу вони неминуче втрачають свою релевантність, і лише справді виняткові доводи здатні переконати Суд в тому, що тривале позбавлення свободи (приблизно п?ять років) може бути виправдане з огляду на пункт 3 статті 5. Суд не знайшов жодного подібного доводу і визнає, що національні судові інстанції відхилили клопотання про звільнення заявника та продовжували термін перебування його під вартою в основному на підставі тих же самих доводів, які були зазначені вище. Суд, крім того, зазначає, що впродовж усього судового процесу судді мотивували свої рішення складним характером справи, передовсім підкреслюючи суворість очікуваного покарання з огляду на характер правопорушення, в якому обвинувачували заявника. З огляду на це, Суд нагадує, що в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення. Однак, як вважає Суд, те, що в цій кримінальній справі йшлось про організоване кримінальне угруповання, є, поза всяким сумнівом, фактором, який вимагає складнішого і тривалішого розслідування. Проте це не може виправдати попереднє ув?язнення тривалістю п?ять років... В результаті цього Суд доходить висновку, що наведені в рішеннях національних судів мотиви не були достатнім виправданням того, що заявник перебував в попередньому ув?язненні впродовж зазначеного періоду. Тому порушено пункт 3 статті 5 Конвенції.

Подібних висновків щодо тривалого попереднього тримання під вартою Європейський суд з прав людини дійшов у справах: «Харченко проти України», № 41088/5, рішення від 10.02.2011 року; «Єлоєв проти України», № 72967/01, рішення від 06.11.2008 року.

Прокурором доведено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за останній з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим та заявленими ризиками, які суд вважає такими, що заслуговують на увагу, обвинувачений потребує застосування запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів зазначає, що тяжкість обвинувачення, наведені ризики та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням подальшого попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , яке вже безперервно тривало з 12.12.2017 до часу ухвалення вироку - 06.09.2023 та становило 5 років 8 місяців 25 днів, а сукупний строк його знаходження під вартою склав понад 6 років 1 місяць.

Ураховуючи наведене та незадовільний майновий стан обвинуваченого, що було встановлено під час попередньою судового розгляду, запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно змінити на інший, менш суворий, який з найбільшою вірогідністю сприятиме виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та виключатиме виникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово та покладенням на обвинуваченого обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 202 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника задовольнити, а клопотання прокурора задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду.

Визначити строк дії ухвали до 01.04.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3