Номер провадження: 11-сс/819/129/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/9579/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9579/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002129 від 30.10.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10 2023, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, освіта середня, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що немає судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.12.2023 включно.

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, 21.10.2023 близько 19.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні квартири за місцем тимчасового проживання потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , з особистих неприязних мотивів з ОСОБА_9 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, після раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_9 , наніс їй руками не менше 10 ударів в область голови.

Після чого, ОСОБА_8 разом з потерпілою 28.10.2023, близько 12.30 год перейшли до квартири за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де 28.10.2023, близько 14.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у вищезазначений квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з особистих неприязних мотивів з ОСОБА_9 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, після повторно виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_9 , продовжив наносити потерпілій тілесні ушкодження, а саме наніс їй руками не менше 5 ударів в область голови. Вказаними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 відповідно до довідки КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги м. Миколаєва» від 30.10.2023 тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

З урахуванням встановлених фактів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2023 задоволено клопотання слідчого та обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29.12.2023 включно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала на неї апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Можливість вчинення підозрюваним певних дій ґрунтується на припущеннях, а не на наявних в матеріалах кримінального провадження доказах.

Долучені до клопотання матеріали досудового розслідування, які досліджувалися слідчим суддею, не містять доказів, які б вказували на реальність існування ризиків, про які зазначено у клопотанні.

Крім цього зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , не є достатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі особи у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі понад 5 років, єдино можливим запобіжним заходом може буди тримання під вартою.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_8 надав визнавальні показання, самостійно з`явився до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто не переховувався, та просив застосувати до нього домашній арешт для можливості надання ним допомоги у лікуванні потерпілої, з якою у нього були стосунки.

Отже, заявлений у клопотанні та прийнятий до уваги слідчим суддею ризик переховування від органу досудового розслідування та суду не підтверджений доказами, а є припущенням.

Також вказує на те, що свідки не були очевидцями події та не свідчили про обставини вчинення ним протиправних дій щодо потерпілої, будь-яких підстав впливати на них з метою зміни показань немає, а вказаний ризик є лише припущенням.

Крім того, орган досудового розслідування не був позбавлений можливості своєчасно провести слідчі дії за місцем проживання підозрюваного для виявлення та фіксації слідів злочину. Однак, не здійснивши це, своєю бездіяльністю штучно створив вказаний ризик, не маючи підтвердження намірів підозрюваного знищити, сховати або спотворити сліди вчинення кримінального правопорушення.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не може підтверджуватися лише тим, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, адже судимість за це давно погашена.

Узагальнюючи свої доводи, захисник вважає, що вказані обставини у своїй сукупності дають підстави вважати, що рішення суду не відповідає вимогам повноти і змістовності, а висновки суду фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2023 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про час розгляду справи шляхом надіслання повідомлень.

Клопотання про обов`язкову участь підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційному розгляді від нього до апеляційного суду не надходило, а тому його участь не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , яка підтримала свої апеляційні вимоги, просила їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до матеріалів провадження, СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002129 від 30.10.2023 за ч.1 ст.121 КК України.

30.10.2023 у відповідності до ст.40, 42, 276-278 КПК України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, §57).

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме:

1. протоколом огляду місця події від 29.10.2023, в ході якого було виявлено та вилучено:

-змив РБК з підлоги у ванній кімнаті, який упаковано в паперовий конверт та опломбовано пломбою G17-0041295;

- змив РБК з раковини у ванній кімнаті, який упаковано в паперовий конверт та опломбовано пломбою G17-0041296;

- виріз з подушки на ліжку зі слідами РБК, який упаковано в паперовий конверт та опломбовано пломбою G17-0041298;

- рушник зі слідами РБК, який упаковано в паперовий конверт та опломбовано пломбою G17-0041299;

- дві скляні пляшки з-під горілки на підлозі біля вхідних дверей, які упаковано в паперові конверти та опломбовано пломбою G17-0041294 та G17-0041293;

- скляна пляшка з-під горілки на підлозі під столом, яку упаковано в паперовий конверт та опломбовано пломбою G17-0041297;

- мобільний телефон Nokia, який упаковано в сейф-пакет ICR0039648;

2. довідкою КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради, у якій вказано діагноз: закрита черепно-мозкова травма, травматична субдуральна гематома зліва, помірна загальномозкова симптоматична тотальна паразія, правобічний гемінарез, підшкірні гематоми ділянки обличчя;

3. протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.10.2023;

4. протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.10.2023, яка показала, що вона є сусідкою потерпілої ОСОБА_9 , яка проживає тимчасово у її квартирі, яка належить доньці останньої, яка перебуває наразі за кордоном. Також свідок показала, що 28.10.2023 року близько 10 години біля тамбуру вона з чоловіком зустріли ОСОБА_9 з невідомим чоловіком, які спускалися вниз з під`їзду, та 29.10.2023 близько 19 години 15 хвилин її чоловік вийшов покурити у під`їзд, де у тамбурі на підлозі виявив ОСОБА_9 з наявними тілесними ушкодженнями та у нетверезому стані. Тоді свідок викликала карету швидкої медичної допомоги, які вже госпіталізували потерпілу;

5. протоколом пред`явлення особи до впізнання за участю свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.10.2023, відповідно до якого остання впізнала ОСОБА_8 як особу, яку вона 28.10.2023 року бачила разом з потерпілою ОСОБА_9 у приміщенні під`їзду їх будинку;

6. протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.10.2023, з показів якого вбачається, що 28.10.2023 він разом з дружиною бачив потерпілу ОСОБА_9 разом з раніше невідомим йому чоловіком, які прямували з її квартири до ліфту, при цьому обличчя ОСОБА_9 було закрите медичною маскою, та 29.10.2023 близько 19 години 15 хвилин він вийшов покурити у під`їзд, де у тамбурі на підлозі виявив ОСОБА_9 з наявними тілесними ушкодженнями та у нетверезому стані;

7. протоколом пред`явлення особи до впізнання за участю свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.10.2023 року, відповідно до якого останній впізнає ОСОБА_8 як особу, яку він неодноразово бачив разом з потерпілою ОСОБА_9 ;

8. протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 30.10.2023, який показав, що в ніч з 28.10.2023 на 29.10.2023 останній перебуваючи вдома у квартирі АДРЕСА_3 , яка розташована на поверх нижче потерпілої ОСОБА_9 , чув крики у приміщенні її квартири, а 29.10.2023 близько 19:30 год. його разом з його матір`ю погукали сусіди з поверху вище, де вони вже виявили потерпілу ОСОБА_9 з наявними тілесними ушкодженнями. Також свідок показав, що неодноразово бачив потерпілу ОСОБА_9 у компанії невідомого йому чоловіка;

9. протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.10.2023, яка показала, що 29.10.2023 близько 19:30 год. її разом з її сином погукали сусіди з поверху вище, де вони вже виявили потерпілу ОСОБА_9 з наявними тілесними ушкодженнями;

10. протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_8 , під час якого останній показав механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 ;

11. заявою ОСОБА_8 від 30.10.2023 про вчинення ним кримінального правопорушення.

Зазначені докази, як кожний окремо, так і цілому повністю доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та визнаних наявними слідчим суддею, апеляційний суд вважає безпідставними.

Метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, тому позбавлені обґрунтованих підстав доводи захисника про недоведеність ризиків, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Так, у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Згідно змісту ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, є безпідставними.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Підстави для скасування чи зміни застосованого до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, є особою раніше не судимою, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, офіційно непрацевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, про що свідчить відсутність сім`ї або неповнолітніх утриманців.

Відповідно до судової практики ЄСПЛ суворість можливого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З урахуванням зазначених обставин, даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також тяжкості покарання, що загрожуватиме у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки, враховуючи вагомість доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, міру покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим, слідчий суддя визнав, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний, усвідомлюючи загрозу реального ув`язнення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки він міцних соціальних зв`язків, які б могли гарантувати присутність підозрюваного в межах територіальної громади Херсонського району, не має, постійного місця роботи не має, неодружений, дітей не має.

Також ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, оскільки він ознайомлений із дійсним місцем проживання свідків і може вчинити на них фізичний або психологічний вплив, внаслідок чого вони можуть змінити свої показання на його користь.

Крім того, ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він вчинив насильницькі протиправні дії, що характеризує його як особу схильну до вчинення таких дій, в тому числі, із застосуванням фізичної сили, що викликає обґрунтовані побоювання щодо продовження вчинення протиправних дій в майбутньому.

Також він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 повідомив, що 28.10.2023 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_9 у приміщенні власної квартири, де можуть залишитися сліди вчинення кримінального правопорушення.

А тому доводи апелянта про недоведеність обставин, з якими закон пов`язує застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення конституційних прав підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає безпідставними.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема, які зазначені в апеляційній скарзі захисника, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є необхідним та достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про недоведеність ризиків та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у кримінальному провадження доказами у їх сукупності.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчим суддею правильно обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вмотивовано, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначив цьому підозрюваному альтернативний запобіжній захід у виді застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.

Виходячи з наведеного вище, слідчим суддею ухвалено рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ.

Інші обставини, якими апелянт обґрунтовує доводи апеляційної скарги, були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин кримінального провадження було ухвалено відповідне рішення.

Отже, слідчий суддя врахував всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, та у відповідності до положень даної норми ухвалив обґрунтоване та законне рішення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376 ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2023, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4