Справа № 671/2640/23
Провадження № 1-кп/671/179/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 р. м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зайчики Волочиського району Хмельницької області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 31 жовтня 2023 року, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , вирішив вчинити крадіжку.

В подальшому, цього ж дня, в післяобідню пору доби точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні вищевказаної квартири в кімнаті на кухонному стільці виявив мобільний телефон марки «Meizu» моделі «М721Н» (М6 Note) разом із протиударним чохлом червоного кольору із елементами чорного кольору та стартовим пакетом мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером телефону НОМЕР_1 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, який в подальшому відповідно до Указу Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 був продовжений до 15.11.2023, переслідуючи корисливий мотив, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав мобільний телефон марки «Meizu» моделі «М721Н» (М6 Note), із об`ємом пам`яті 16 GB, чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 вартістю 1814 грн. 33 коп., протиударний чохол червоного кольору із елементами чорного кольору вартістю 100 грн. та стартовий пакет мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером телефону НОМЕР_1 вартістю 70 грн., що належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 разом із викраденим майном покинув приміщення квартири та направився до свого місця проживання, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1984 грн. 33 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

27.11.2023 р. між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статей 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та погодився на призначення покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, визнав повністю.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає в судовому засіданні на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Потерпілий під час досудового розслідування надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та в судовому засіданні не заперечував щодо можливості її затвердження судом.

Суд переконався, що укладення обвинуваченим угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам статей 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання за таких обставин відповідає вимогам ст. 75 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення узгодженого сторонами покарання зі звільненням від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку.

Відповідно до положень частини 3 ст. 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (ч. 4 ст. 75 КК України).

Процесуальні витрати на залучення експертів становлять 1434 грн та на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441, що укладена 27.11.2023 між ОСОБА_4 та прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1434,00 грн.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Meizu M6 Note» моделі «М721Н» разом із протиударним чохлом, що передані до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений на телефон марки «Meizu M6 Note» моделі «М721Н» разом із протиударним чохлом, що належать ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1