Провадження № 1-кп/727/57/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003498 від 07 вересня 2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна, Сторожинецького району Чернівецької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, раніше неодноразово судимого, а саме:

1) 06.08.2013 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ст.289, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік;

2) 03.02.2014 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці;

3) 15.08.2014 Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

4) 06.05.2015 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 місяців;

5) 24.07.2017 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.198, ч.1 ст.304, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці (звільнений по відбуттю покарання 14.07.2020),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.3 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2023 року, близько 12.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території сектору 77 МКП «Спецкомбінат» (Міське центральне кладовище) по вул. Героїв Майдану, 159А в м. Чернівці, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, протиправно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, усвідомлюючи факт викриття своїх злочинних дій потерпілою та бажаючи довести їх до кінця, шляхом вільного доступу, зі столу, який знаходився біля могили, відкрито заволодів жіночою сумкою ОСОБА_7 чорного кольору, вартістю близько 100 гривень, в якій знаходились: грошові кошти номіналом 5 євро (згідно курсу НБУ станом на 07.09.2023 становить 201 грн. 50 коп.); 5 дол. США (згідно курсу НБУ станом на 07.09.2023 становить 187 грн.); окуляри для зору, що знаходились у пластиковому футлярі, загальною вартістю близько 300 грн.; зарядний пристрій білого кольору, марки «Самсунг», вартістю близько 200 грн.; три банківський картки «ПриватБанк» (пенсійна, дві картки «Універсальні»); пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ; ідентифікаційний код, видане на ім`я ОСОБА_7 ; та інші особисті речі, які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_7 не становлять.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 із місця злочину втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілий ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму близько 988 грн. 50 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), за кваліфікуючими ознаками: вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, подолавши достатню відстань від місця вчинення попереднього злочину, для того, щоб його дії були не помічені, 07.09.2023, близько 12.10 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території сектору 88 МКП «Спецкомбінат» (Міське центральне кладовище) по вул. Героїв Майдану, 159А в м. Чернівці, виявив у викраденій жіночій сумці паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серійний номер НОМЕР_1 , виданий 08.05.2001 Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькі області, який, відповідно до п. 1 розділу 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992, є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння особливо важливим документом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи те, що ці документи йому не належать, а їх втрата законним власником істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та інтересів, впевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, умисно, незаконно, протиправно заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серійний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, тобто у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому діянні за ч.4 ст.186 та ч.3 ст.357 КК України визнав у повному обсязі та у вчиненому щиро розкаявся. Суду пояснив, що 07.09.2023 року, близько 12.00 год., на території Міського центрального кладовища зі столу, який знаходився біля могили, відкрито заволодів жіночою сумкою ОСОБА_7 , в якій знаходилися грошові кошти, особисті речі та паспорт громадянина України. Умисел був на викрадення речей, про те, що у сумці знаходиться паспорт громадянина України, на момент викрадення йому не було відомо. Паспорт громадянина України він виявив уже коли виймав речі з сумки. Після його затримання працівниками поліції, викрадене майно було повернуто потерпілій. Розумів, що вказане діяння вчиняє в умовах воєнного стану. Просить суд не призначати йому сувору міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 на даний час претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, так як всі речі їй було повернуто. Показала суду, що 07.09.2023 року, близько 12.00 год., на території Міського центрального кладовища зі столу, який знаходився біля могили, обвинувачений заволодів її жіночою сумкою, в якій знаходилися грошові кошти, особисті речі та паспорт громадянина України. Вона кричала в слід обвинуваченому щоб він повернув її речі, однак ОСОБА_6 її ймовірно не чув та покинув місце злочину. Просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у скоєнні кримінального правопорушення та щире каяття, заслухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , а також дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого та матеріалів в частині обвинувачення за ч.3 ст.357 КК України. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабежі), за кваліфікуючими ознаками: вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 357 КК України суд приходить до таких висновків.

Вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та частини 2 статті 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Приписом частини 3 статті 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо кого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення «Кобець проти України» (заява N 16437/04, 14 лютого 2008 року, п.43); «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, заява N 25657/94, 10 липня 2001 року, п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовної презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В судовому засіданні досліджено письмові докази, які сторона обвинувачення покладає в доведення обвинувачення за ч.3 ст.357 КК України.

Заява про вчинення кримінального правопорушення, з якої вбачається, що 07.09.2023 року у потерпілої відкрито викрали сумку в середині якої були її речі (а.с. 10).

Згідно наданого витягу з ЄРДР від 07.09.2023 року №0003498 були внесені відомості 06.10.2023 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.357 КК України. Згідно фабули такого витягу зазначається, що ОСОБА_6 в близько 12 год. 07.09.2023, відкрито викрав у потерпілої жіночою сумкою з особистими речами, після чого виявив паспорт громадянина України та привласник його. Крім того, у фабулі обвинувачення ОСОБА_6 за ч.4 ст.186 КК України, серед іншого викраденого майна вже зазначено паспорт громадянина України, який був викрадений у потерпілої (а.с. 1-2, 5).

Протокол огляду місця події від 07.09.2023 року, під час огляду сектору 88 центрального кладовища, що по вул. Г. Майдану в м. Чернівці виявлено чорну жіночу сумку потерпілої ОСОБА_7 , в якій знаходилися її особисті речі (а.с. 17-31).

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 07.09.2023 року, згідно якого було затримано ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено у останнього паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , картку платника податків та грошові кошти у сумі 5 євро (а.с. 58-60).

Протокол проведення слідчого експерименту із ОСОБА_8 , останній вказав, що перебував з ОСОБА_6 07.09.2023 року на Центральному кладовищі, ОСОБА_6 на деякий час відлучився, коли повернувся, то повідомив, що знайшов 5 дол. США та паспорт (а.с. 152-155).

Допитаний в судовому засіданні з приводу такого обвинувачення ОСОБА_6 показав, що дійсно викрав сумку потерпілої, в якій був паспорт громадянина України останньої, однак він побачив його коли діставав речі з сумки. Паспорт не викинув, а залишив при собі. Через деякий час повертався до місця вчинення злочину, щоб повернути паспорт, однак був затриманий працівниками поліції. Паспорт і інші речі видав добровільно. Вказав на місце де залишив сумку.

Такі показання обвинуваченого суд визнає не спростованими.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено, що в обвинуваченого ОСОБА_6 був прямий умисел на заволодіння паспортом громадянина України (під час заволодіння сумочкою потерпілої ОСОБА_7 ). Показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які не були безпосередніми свідками вчинення злочину ОСОБА_6 , а надали покази щодо затримання та вилучення у останнього речей, та дослідженими в судовому засіданні доказами прямий умисел ОСОБА_6 також не підтверджений.

За змістом ч.3 ст.357 КК України суб`єктивна сторона вказаного злочину передбачає наявність прямого умислу, спрямованого на викрадення паспорта або іншого важливого особистого документа. Відтак, якщо винна особа не мала такого умислу, а особисті важливі документи опинились у винного лише у зв`язку з викраденням іншого майна, де такі документи зберігались, додаткова кваліфікація за ч.3 ст.357 КК України виключається.

Ч.3 ст.357 КК України може бути інкримінована особі лише у разі, коли встановлено, що її умисел був спрямований саме на заволодіння паспортом громадянина України. Якщо заволодіння паспортом фактично відбулося за відсутності умислу на це ( ОСОБА_6 вчинив грабіж, відкрито викравши сумку потерпілої ОСОБА_7 ), в даному випадку на думку суду, дії обвинуваченого утворюють склад відповідного злочину проти власності.

Відтак, висновки органу досудового розслідування про винуватість ОСОБА_6 за вказаним обвинуваченням, на думку суду, ґрунтувались виключно на припущеннях, не підтверджених належними та достатніми доказами.

Тому, на підставі наведеного, ОСОБА_6 за ч.3 ст.357 КК України слід виправдати, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень (відсутність умислу).

Враховуючи вищенаведене, суд, приходить до переконання, що поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 злочину передбаченого ч.3 ст.357 КК України не знайшло свого підтвердження достатніми доказами, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає виправданню за таким обвинуваченням на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного діяння, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують відповідальність, його відношення до скоєного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, був зареєстрований у 2016 році у лікаря нарколога з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація, з 2018 року припинено профнагляд у зв`язку з відсутністю даних та інформації. Згідно інформації ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», ОСОБА_6 з 2011 року звертався за спеціалізованою психіатричною медичною допомогою в диспансерне відділення ЧОПЛ, діагноз: легкий когнітивний розлад органічно обумовлений з розладами поведінки та емоцій. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 943 від 03.10.2023 року, ОСОБА_6 на даний час ознак будь якого психічного захворювання не виявляє, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_6 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак іншого, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляє, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, до обставин, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

Обставин, відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_6 протиправного діяння, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.186 КК України, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання згідно зі ст.50 КК України.

Таке покарання, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим в наслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду, яка на момент ухвалення вироку відшкодована у повному обсязі.

Речовими доказами суд розпоряджається згідно вимог 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано в виді тримання під вартою. До набрання вироку законної сили підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись статтями 100, 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.357 КК України - виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання тобто з 07.09.2023 року.

Залишити ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Речові докази, а саме:

Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , серія НОМЕР_2 залишити потерпілій ОСОБА_7 .

Грошові кошти номіналом 5 євро залишити потерпілій ОСОБА_7 .

Чорну жіночу сумку, поліетиленовий пакет синього кольору, ключі в зв`язці, лампадки, косметичку блакитного кольору, ліки, гребінець, пенсійне посвідчення, грошову купюру 10 грн., дві монети, вологі серветки, паперові записи, дві губні помади, зарядний пристрій білого кольору, футляр з окулярами залишити потерпілій ОСОБА_7 .

Носії інформації залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1