Справа № 353/1329/23
Провадження № 1-кп/353/44/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі кримінальне провадження № 0000172, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Палагичі Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, з середньою освітою, розлученої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, особи з інвалідністю ІІІ групи, не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, а також вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин:

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який неодноразово продовжувався та діє на час притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

19.10.2023 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебувала у салоні маршрутного автобуса сполученням «Івано-Франківськ - Тлумач», який рухався в напрямку м. Тлумач. Перебуваючи у салоні автобуса, вона побачила під сидінням банківську карту АТ АКБ «ЛЬВІВ» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, яка видана територіальним відділенням АТ АКБ «ЛЬВІВ» на ім`я ОСОБА_5 , яку привласнила.

Заволодівши згаданою банківською карткою, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що на банківському рахунку цієї картки знаходяться грошові кошти, вирішила вчинити крадіжку грошових коштів ОСОБА_5 шляхом здійснення оплати за товар.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань та без будь-якого дозволу ОСОБА_5 , використовуючи можливості здійснення банківських операцій за допомогою чипу (мікропроцесора, що містить набір платіжних та адміністративних додатків і здатний взаємодіяти з терміналом), який міститься у вищевказаній банківській картці, 23.10.2023 року, перебуваючи в кафе «VIP-кухня», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де о 13 год. 21 хв. таємно викрала грошові кошти потерпілої ОСОБА_5 шляхом здійснення оплати за товар на суму 110 грн.

В подальшому, цього ж дня, не припиняючи своїх злочинних намірів, діючи з єдиним об`єднаним умислом, ОСОБА_4 о 16 год. 09 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Rossi», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрала грошові кошти шляхом здійснення оплати за товари на суму 850 грн., чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 960 грн.

Також, ОСОБА_4 , продовжуючи свої незаконні та протиправні дії, діючи умисно, повторно, 23.10.2023 року о 18 год. 41 хв., перебуваючи у приміщенні магазину № 1235 ТОВ «АТБ-Маркет», який знаходиться за адресою: вул. Винниченка, 2, м. Тлумач Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, маючи у розпорядженні банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу ОСОБА_5 , використовуючи можливості здійснення банківських операцій за допомогою чипу (мікропроцесора, що містить набір платіжних та адміністративних додатків і здатний взаємодіяти з терміналом), який міститься у вищевказаній банківській картці, вчинила замах на таємне викрадення грошових коштів, шляхом здійснення оплати за товари, придбані у магазині № 1235 ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 401,10 грн., однак свої злочинні дії не завершила з причин, що не залежали від її волі, у зв`язку із тим, що банківська картка була заблокована.

Не припиняючи своїх злочинних намірів, діючи з єдиним об`єднаним умислом, ОСОБА_4 , цього ж дня о 18 год. 49 хв. направилась до приміщення магазину «Маркет м`яса», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу ОСОБА_5 , використовуючи можливості здійснення банківських операцій за допомогою чипу (мікропроцесора, що містить набір платіжних та адміністративних додатків і здатний взаємодіяти з терміналом), який міститься у вищевказаній банківській картці, вчинила замах на таємне викрадення грошових коштів, шляхом здійснення оплати за товари, придбані у магазині «Маркет м`яса» на суму 117,95 грн., однак свої злочинні дії не завершила з причин, що не залежали від її волі, у зв`язку із тим, що банківська картка була заблокована.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю та беззастережно, не заперечила та повністю підтвердила обставини вчинених нею кримінальних правопорушень відповідно до викладеного в обвинувальному акті, вказавши на те, що вона дійсно 19.10.2023 року близько 13 год. 30 хв., перебуваючи у салоні маршрутного автобуса сполученням «Івано-Франківськ - Тлумач», який рухався в напрямку м. Тлумач, побачила під сидінням банківську карту АТ АКБ «ЛЬВІВ», яку привласнила. 23.10.2023 року в м. Тлумачі вона пішла в кафе «VIP-кухня», де здійснила оплату за товар на суму 110 грн. банківською карткою потерпілої ОСОБА_5 . В подальшому, цього ж дня вона пішла в магазин одягу «Rossi», що в м. Тлумач, де також здійснила оплату за товари на суму 850 грн. банківською карткою потерпілої ОСОБА_5 . Також вона цього ж дня пішла в магазин ТОВ «АТБ-Маркет», а потім в магазин «Маркет м`яса», що в м. Тлумач, де хотіла здійснити оплату за товари, придбані на загальну суму 401,10 грн. та на суму 117,95 грн. відповідно, банківською карткою потерпілої ОСОБА_5 , однак не змогла, оскільки зазначена картка була заблокована.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаюється, дуже шкодує, що так сталось, просила вибачення у потерпілої ОСОБА_5 , повністю відшкодувала потерпілій завдані кримінальними правопорушеннями збитки, остання не має до неї претензій матеріального та морального характеру, вона розуміє, що вчинила неправильно, запевняє суд, що більше такого не повториться, просить її суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачена повністю визнала свою вину в інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодилася з кваліфікацією вчинених нею діянь, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчинених кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, та за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи призначити їй покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (П`яти) років позбавлення волі, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 3 (Трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України просив призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 5 (П`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України просив звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання у виді 5 (П`яти) років позбавлення волі з випробовуванням на іспитовий строк 1 (Один) рік та встановити протягом іспитового строку обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Питання речових доказів просив вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог статтей 65 та 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру обвинуваченою та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, не було доведено до кінця, які не залежали від волі обвинуваченої, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує дані про особу винної, а саме те, що вона до кримінальної відповідальності притягується вперше, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, розлучена, має постійне місце проживання та на утриманні двох неповнолітніх дітей, дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитину з інвалідністю до 18 років. Обвинувачена не працює, являється особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с. 41-49, 61), негативно ставиться до вчиненого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої згідно ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку, від вчинених кримінальних правопорушень тяжких наслідків не наступило, обвинувачена шкодує про вчинене, просила вибачення у потерпілої та те, що остання не має до неї претензій матеріального і морального характеру, просить обвинувачну суворо не карати.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді, складеної Івано-Франківським районним сектором № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, від 18.12.2023 року щодо обвинуваченої ОСОБА_4 вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення нею повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб. На думку органу пробації, виконання обвинуваченою покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на неї обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с. 58-59).

За таких обставин, з врахуванням позиції прокурора та обвинуваченої, висловлених у судових дебатах щодо міри покарання обвинуваченій, думки потерпілої, яка просила обвинувачену суворо не карати, та висновку органу пробації, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі, а також, враховуючи наявність зазначених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченої, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України слід призначити обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Беручи до уваги фактичні обставини справи, особу винної, те, що обвинувачена до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, являється особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, розлучена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку, від вчинених кримінальних правопорушень тяжких наслідків не наступило, обвинувачена шкодує про вчинене, просила вибачення у потерпілої, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої, яка просить обвинувачену суворо не карати, позицію сторін кримінального провадження, висловлену у судових дебатах щодо міри покарання обвинуваченій, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без відбуття покарання у виді позбавлення волі, а тому на підставі ст. 75 КК України її слід звільнити від відбування такого покарання з випробовуванням, встановивши необхідний іспитовий строк та відповідні обов`язки з числа передбачених ст. 76 КК України.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

У кримінальному провадженні процесуальних витрат немає.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (П`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 3 (Три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 5 (П`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного їй покарання у виді 5 (П`яти) років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 1 (Один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 наступні обов`язки протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню: електронний носій DVD-R диск із інформацією, яка вилучена вТОВ «АТБ-Маркет», який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_8