Справа № 454/2485/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/954/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

за ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України,-

за участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора Сокальського відділу Червоноградської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 07 серпня 2023 року, -

встановила:

вироком Сокальського районного суду Львівської області від 07 серпня 2023 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.310 КК України та виправдано його.

Вирішено питання з судовими витратами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що на початку травня 2014 року на належній йому земельній ділянці, яка знаходиться у його господарстві АДРЕСА_1 , з метою подальшого вирощування та отримання насіння маку для використання його у кондитерських цілях, посіяв на площі 5х5м. рослин маку, які в подальшому сам обробляв, та як наслідок виростив 753 (сімсот п`ятдесят три) рослини маку, які 25 липня 2014 року, на даній земельній ділянці виявлено працівниками Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 орган досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 310 КК України, тобто незаконний посів, незаконне вирощування снотворного маку в кількості п`ятисот і більше рослин.

При цьому у вироку зазначено, що виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку із недоведеністю наявності в його діяннях складу кримінального правопорушення, а також недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене саме ним.

На вирок суду прокурор Сокальського відділу Червоноградської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, що відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч, 1 ст. 411 КПК України є підставою для його скасування.

Зокрема, як вбачається з вироку Сокальського районного суду від 07.08.2023, досудовим розслідуванням не встановлені умисні дії обвинуваченого, які були б спрямовані на вирощування (оброблення та догляд) вилучених рослин маку. Однак, поза увагою суду залишились покази свідка ОСОБА_11 , який показав, що під час проведення огляду місця події в господарстві ОСОБА_6 від 25.07.2014 року, останній повідомив присутнім, що виявлені рослини маку посіяв сам особисто для власних потреб, без мети збуту. Також, поза увагою суду залишились покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які вказували, що ОСОБА_6 , хоча і зареєстрований в м. Червоноград, Львівської області, однак, наскільки їм відомо, впродовж літа-осені проживає по АДРЕСА_1 , де на присадибній ділянці вирощує сільськогосподарські культури та доглядає за ними.

До початку проведення огляду місця події ОСОБА_6 добровільно надав письмову згоду на проведення такого, оскільки, згідно довідки Хлівчанської сільської ради №662 вбачається, що ОСОБА_6 проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 .

За результатами проведеного огляду місця події, слідчим у встановленому законом порядку складено протокол огляду місця події від 25.07.2014, згідно якого вбачається, що на земельній ділянці ОСОБА_6 виявлено та вилучено 753 рослини маку.

Вказаний протокол скріплено підписами слідчого, який проводив слідчу дію, понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а також ОСОБА_6 .

При підписанні протоколу учасникам слідчої дії було надано можливість ознайомитись з змістом протоколу. Водночас, при ознайомленні будь-яких зауважень з боку учасників в тому числі і в ОСОБА_6 не виникло, що може свідчити про те, що зазначені особи були згідні з викладеним в ньому, зокрема щодо кількості виявлених рослин маку.

Прокурор звертає увагу, що у вироку від 07.08.2023 суд приходить до висновку, що слідчим 25.07.2014 проведено слідчу дію - обшук місця події, замість огляду місця події та в подальшому визнано протокол огляду місця події недопустимим. Хоча, відповідно до ст. 237 КПК України огляд є окремою, самостійною слідчою дією, яка у встановлених цим Кодексом випадках проводиться за правилами обшуку. Тому твердження, що слідчий провів обшук, а не огляд місця події є безпідставним.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Наголошує, що суд визнавши протокол огляду місця події недопустимим, не бере до уваги висновок експерта №3/966 від 12.08.2014 яким встановлено, що виявлений мак відноситься до виду мак снотворний, обіг якого допускається для промислових цілей, та речові докази - рослини маку, огляд та частковий перерахунок яких було здійснено під час судового розгляду 01.10.2014, мотивуючи це тим, що такі докази є похідними від протоколу огляду місця події. Однак, показання осіб, речові докази та висновки експерта є самостійними процесуальними джерелами доказів, які встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вважає, що тим самим судом надано перевагу одним доказам, та залишено поза увагою інші фактичні дані, отримані у передбаченому законом порядку, без відповідної мотивації.

На апеляційну скаргу прокурора Сокальського відділу Червоноградської окружної прокуратури ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 захисник виправданого ОСОБА_6 подав заперечення в яких просить в задоволенні такої відмовити, а вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, виступ прокурорів, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу прокурора заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 суд дотримався зазначених вимог закону.

Так, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно з яким сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, а тому апеляційна скарга прокурора є безпідставною.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При цьому, відповідно до ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, а слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку, що сукупність зібраних на досудовому слідстві доказів не дає підстав для визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Крім цього, суд звернув увагу на те, що стороною обвинувачення не доведено умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , що були б спрямовані на посів, вирощування рослин маку, оскільки, як сам обвинувачений показав та у досліджених показах свідків відсутні дані щодо посіву та вирощування маку здійснював саме ОСОБА_6 ..

Посилання прокурора на незаконність вироку суду є безпідставними і необґрунтованими, оскільки суд при ухваленні вироку в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Доводи прокурора про незаконність вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, є безпідставними.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_6 дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно і всебічно дослідив докази, надані сторонами та дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Так, у мотивувальній частині вироку зазначено формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення, відтак відсутні підстави вважати, що при ухваленні оскаржуваного вироку суду не були виконані вимоги ч.3 ст. 374 КПК України.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, тобто в незаконному посіві, незаконному вирощуванні снотворного маку в кількості п`ятисот і більше рослин.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, виходячи з презумпції невинуватості, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини обвинувачених, суд відносить і тлумачить на їх користь.

Так, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуваний вирок, відповідно до ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції дослідив показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 наданих ними під час розгляду справи судом першої інстанції 25.12.2014 р., протокол огляду місця події від 25.07.2014 р., висновок експерта №3/966 від 12.08.2014 р. та встановив, що огляд місця події у даному кримінальному провадженні проводився 25.07.2014 року в період 16:00-16:45 год. На підставі огляду місця події дані про кримінальне правопорушення були внесені в ЄРДР 26.07.2014 року о 07:54 год., що підтверджується відповіддю на адвокатський запит №75 від 12.08.2014 року, при цьому, огляд господарства в АДРЕСА_1 в ході якого вилучено наркотичні засоби, проведено без дозволу слідчого судді.

Судом встановлено, що слідчий, відповідно до ст. 233 КПК України, не звертався із клопотання до слідчого судді для отримання ухвали про дозвіл на проведення обшуку чи огляду приватної території, місцевості. Ухвала слідчого судді відсутня в матеріалах кримінального провадження. Сторона обвинувачення не надала суду такої ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2. ст. 234 КПК, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. З урахуванням наведеного, огляд місця події є єдиною слідчою дією, що у невідкладних випадках може проводитись до початку внесення даних про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зі змісту ст.237 КПК України вбачається, що огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч. 2 ст.233 КПК України, під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч. 2ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виходячи з системного тлумачення норм кримінального процесуального закону, підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається. Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення 25.07.2014 року огляду місця події в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Про ознаки обшуку свідчить те, що працівники поліції зайшли без згоди власника домоволодіння та здійснили обшук території ділянки домогосподарства по АДРЕСА_1 та відшукали рослини снотворного маку, віднайшовши їх на городі, вирвали їх та потім вже проводили підрахунок.

Отже, проведений органами досудового розслідування 25.07.2014 року огляд місця події фактично є обшуком, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК України здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді.

У зв`язку з тим, що з зазначеним клопотанням до слідчого судді прокурор, слідчий не звертались, тому згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України встановлені внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.

Відтак, на підставі положень ч.1, 2 ст. 87 КПК України, суд першої інстанції, підставно не взяв до уваги протокол огляду місця події від 25.07.2014 р. як допустимий доказ визнав такий недопустимим, оскільки такий отриманий з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

З огляду на наведене, доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому суд врахував, що висновок експертизи № 3/966 від 12.08.2014 року проведений у кримінальному провадженні є похідними доказами щодо протоколу огляду від 25.07.2014 року, а тому згідно з концепцією плодів отруєного дерева зазначений висновок також є недопустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок використання відомостей, отриманих на підставі недопустимих доказів, з зазначеним погоджується колегія суддів.

В апеляційній скарзі прокурор, зокрема, вказує, що речові докази є самостійними процесуальними джерелами доказів, проте, суду першої інстанції, прокурор речові докази, а саме рослини снотворного маку для їх огляду та дослідження не представив, чим позбавив суд першої інстанції можливості надати оцінку таким.

Крім цього, в суді апеляційної інстанції прокурор, як на підстави скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції покликався на те, що судом першої інстанції не було допитано свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , крім того зазначив, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 повинно було розглядатись за ч.1 ст. 310 КК України, проте, колегія суддів вважає, що наведене не заслуговує на увагу, зважаючи на наступне.

Згідно матеріалів кримінального провадження прокурор ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження про обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст. 310 КК України, про, що ствердив в суді апеляційної інстанції і захисник ОСОБА_9 .

Стосовно доводів прокурора про те, що судом першої інстанції не було допитано свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то згідно матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні 02.08.2023 р. прокурор ОСОБА_10 просив дослідити технічний носій з допитом вказаних свідків від 25.12.2014 р. (а.с. 186-187 т.2), в подальшому не заперечив щодо завершення з`ясування обставин справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на необхідність дотримуватися принципу юридичної визначеності, який є одним із фундаментальних аспектів верховенства права і передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою касацію, а сама можливість існування двох думок на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть бути лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України»).

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції було створено необхідні умови для реалізації сторонами принципів змагальності й диспозитивності, закріплених у статтях 22 та 26 КПК. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні й доведеності їх переконливості перед судом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора не спростовують правильності висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, і не ставлять під сумнів його законність.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :

вирок Сокальського районного суду Львівської області від 07 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 310 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Сокальського відділу Червоноградської окружної прокуратури ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4