провадження № 1-кс/336/1421/2023
УХВАЛА

іменем України

26 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001807 від 24.10.2023, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

26 жовтня 2023 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001807 від 24.10.2023, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в якому просять застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення вказаного клопотання, оскільки вважають ризики зазначені прокурором недоведеними, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступних висновків.

Слідчим, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001807 від 24 жовтня 2023 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 41 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 2023 року, о 16 годині 55 хвилин, ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану введеного відповідно Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 та продовжений на підставі указу Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись біля буд.59 по вулиці Героїв 55-ї бригади в м. Запоріжжі, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, із застосуванням насильства, що виразилося в тому, що ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область носа, від якого останній впав на землю та ще не менше 3 ударів кулаком правої руки по обличчю вже лежачого потерпілого, ОСОБА_5 в свою чергу, діючи умисно, наніс ще не менше 3 ударів ногою по голові і тулубу вже лежачого потерпілого, чим спричинили останньому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_8 втратив свідомість.

Після чого ОСОБА_5 користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_8 знаходиться у безпорадному стані, та не чинить ніякого опору діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення заволодів сумкою чорного кольору з продуктами харчування, яку потерпілий випустив з рук під час падіння, яка матеріальної цінності не представляє, а ОСОБА_5 в свою чергу заволодів з лівої внутрішньої кишені куртки потерпілого мобільним телефоном марки Samsung моделi SM- М215F/DSN чорного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартістю 6500 грн. з сім карткою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не представляє.

Далі від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 втратив свідомість, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , розуміючи, що їх злочинні дії мають відкрий характер та розуміючи настання наслідків, зникли з місця вчинення злочину, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 6500 грн.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

25.10.2023 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: - протоколом огляду місця події від 24.10.2023 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, біля буд. 34; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25.10.2023; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_8 від 25.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.10.2023; - протоколом огляду предмета: диск формату DVD-R, на який записані відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Економ+» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 107; - протоколом огляду предмета: диск формату DVD-R, на який записані відеозаписи з камер відеоспостереження будинку №34 по вул. Чарівній у м. Запоріжжі; - постановою про визнання речовим доказом: диск формату DVD-R, на який записані відеозаписи з камер відеоспостереження будинку №34 по вул. Чарівній у м. Запоріжжі, диск формату DVD-R, на який записані відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Економ+» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 107 від 25.10.2023; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.10.2023; - постановою про визнання речовим доказом: куртка жовтого кольору з капюшоном та вставками чорного кольору; кросівки сірого кольору зі слідами РБК; мобільний телефон «Samsung», в корпусі чорного кольору, який на момент слідчої дії перебуває у заблокованому стані; - протоколом огляду предмета: мобільний телефон марки Samsung моделi SM- М215F/DSN чорного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 .

Згідно з положеннями ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 4 ст. 187 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В кримінальному процесуальному кодексі України відсутнє визначення обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд вважає, що при визначенні наявності або відсутності обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення і висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу слід виходити із вимог рішення Європейського суду щодо поняття обґрунтованої підозри.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Слідчим суддею встановлено, що надані стороною кримінального провадження з боку обвинувачення докази вказують на наявність фактів, які у своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Аналіз наданих стороною обвинувачення доказів вказують на об`єктивний зв`язок підозрюваного зі злочином, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, що узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема позицією висловленою у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де Європейський суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.187 КК України.

Прокурор в клопотанні вказує, що згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 , може: - переховуватися від органів досудового розслідування або суду; - незаконно впливати на свідка та потерпілого; - зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, оскільки на даний час досудовим розслідуванням не встановлено усіх обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування тощо.

Злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно зі ст. 12 КК України, віднеситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

ОСОБА_5 , не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, мати з братом підозрюваного проживає окремо, як зазначила захисник в судовому засіданні, батько підозрюваного помер, а мати з іншим чоловіком та дитиною мешкає окремо.

Відповідно до характеристики з місця проживання ОСОБА_5 проживає з дідом, бабою та дядьком. Скарг на ОСОБА_5 від сусідів не надходило.

Захисник та підозрюваний просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 доглядає за дідом, який потребує стороннього догляду, проте вказані доводи слідчий суддя не бере до уваги, оскільки надані захисником докази не містять відомостей що саме ОСОБА_5 здійснює догляд за дідом, возить його до лікарні тощо. Крім того, медичні документи щодо ОСОБА_10 датовані 2020 роком та січнем 2023 року, проте доказів того, що дід потребує допомоги саме ОСОБА_5 на сьогоднішній день і останній таку допомогу надає, стороною захисту не надано.

Крім того, як пояснив підозрюваний він з товаришем покинули місце вчинення злочину, його було затримано за місцем проживання його товариша, зазначене дає достатні підстави вважати, що з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), знаходячись на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування (суду) що обґрунтовує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, а також встановлено, що підозрюваний веде аморальний спосіб життя, що виражається в тому, що останній зловживає алкогольними напоями, в судовому засіданні останній пояснив, що в цьому випадку він дуже багато випив, вживав алкогольні напої та горілку протягом всього дня, а тому не пам`ятає як все відбулося.

Знаходячись на свободі, ОСОБА_5 , зможе незаконно впливати на потерпілого і осіб, які являються свідками по кримінальному провадженню, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідка та потерпілого, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів.

Суд зауважує також, що для здійснення тиску на потерпілого та свідків обвинуваченим достатньо, наприклад того, що особа, якій загрожує покарання у виді тривалого позбавлення волі, вчинить дії, покликані на примушення свідків та потерпілого до зміни показань або до відмови від їх надання.

На даний час досудовим розслідуванням не встановлено усіх обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Таким чином, суддя зазначає, що заявлений запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри та особи підозрюваного, його поведінки є пропорційним.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя вважає, що наведені прокурором ризики є доведеними.

У своїй юриспруденції суд розвинув чотири фундаментальні підстави, що виправдовують попередній арешт особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що обвинувачена особа втече, ризик, що при звільненні підозрюваний перешкодить здійсненню правосуддя, і ризик, що він вчинить нові злочини або порушить громадський порядок (п. 120 справа «Трипедуш проти Республіки Молдова», заява № 34382/07, рішення від 22 квітня 2014 року, остаточне від 22 липня 2014 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи положення ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України.

ОСОБА_5 був затриманий безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин фактичний час затримання 24 жовтня 2023 року о 19-10 год.

Доводи захисника про можливість обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, є не спроможними, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належне виконання процесуальних обов`язків підозрюваним враховуючи його особу, та його поведінку після вчиненого.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Слідчий суддя дійшов висновку не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись, ст.ст.176-178, 183-184, 193-194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, а саме до 22 грудня 2023 року до 19-10 години включно, без права внесення застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , а саме з 24 жовтня 2023 року з 19-10 години.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 22 грудня 2023 року до 19-10 години включно.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Слідчий суддя: ОСОБА_1