Провадження №1-кп/521/647/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 30.08.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зі слів неофіційно працевлаштованого різноробочим на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27.09.2019 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 27.09.2019 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;

- 02.05.2022 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької області звільнений умовно-достроково;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи уродженцем смт. Гостре, м. Селидове, Донецької області, заздалегідь дізнавшись про програму виплат державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, шляхом обману, діючи умисно, із корисливих мотивів, маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами спеціального призначення у вигляді державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, вирішив заповнити форму на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи з метою отримання виплат допомоги на проживання.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 02 червня 2022 року, точний час не встановлено, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, маючи реєстрацію в смт. Гостре, м. Селидове, Донецької області та фактично перебуваючи в м. Одеса, без постійного місця проживання, прийшов до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, який розміщений за адресою: м. Одеса, вул. Косовська, 2Д, де заповнив форму на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи та виплати допомоги на проживання зазначивши свої персональні данні, банківський рахунок НОМЕР_1 , (за стандартом IBAN), відкритий в банку «Південний», інші відомості та недостовірну інформацію стосовно свого місця знаходження.

В подальшому, у червні місяці 2022 року, ОСОБА_4 , отримав на рахунок ( НОМЕР_1 ), який ним був зазначений при оформлені заявки, від АТ «Ощадбанк», грошові кошти у сумі 2000 гривень, в якості допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. Аналогічні виплати на рахунок ОСОБА_4 були здійснені АТ «Ощадбанк» у липні місяці 2022 року в сумі - 2000 гривень, у серпні місяці 2022 року в сумі - 2000 гривень та у вересні місяці 2022 року в сумі - 2000 гривень. Отриманими коштами ОСОБА_4 розпорядився на свій розсуд.

Своїми противоправними діями ОСОБА_4 , заподіяв матеріальну шкоду Державному бюджету України в особі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, що реалізує політику соціального захисту населення на території м. Одеси Міністерства соціальної політики України на загальну суму 8 000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

За вище вказаними обставинами, за клопотаннями учасників судового процесу, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, докази у судовому засіданні не досліджувалися.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позицій. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджено, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які їм зрозумілі.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 cт.190 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 cт.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає: щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , стороною обвинувачення зазначено як рецидив кримінальних правопорушень. Проте, дана обставина урахуванню не підлягає, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Відтак, рецидив злочину не може бути враховано у якості обставини, що обтяжує покарання, інших обтяжуючих обставин суд не вбачає.

Таким чином, відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

А тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, який є особою у віці 38 років, з загальною середньою освітою, неодружений, зі слів неофіційно працює різноробочим на будівництвах, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Також, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Позовні вимоги Малиновської окружної прокуратури м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суми матеріальної шкоди у розмірі 8 000 грн. 00 коп. підлягають повному задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав розмір цивільного позову у повному обсязі.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 2 /два/ роки, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання;

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його мешкання.

Строк випробування ОСОБА_4 , а саме випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 січня 2024 року.

Позовні вимоги Малиновської окружної прокуратури м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суми матеріальної шкоди у розмірі 8 000 грн. 00 коп. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суми матеріальної шкоди у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1