Справа № 521/8921/20
Номер провадження:1-кп/521/677/23
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

26 вересня 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000001 від 02.01.2020 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, яка має вищу освіту, проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1.Судом проводився розгляд клопотання захисника про визнання доказів очевидно недопустимим, а саме пояснень потерпілих ОСОБА_6 від 21.01.2020 року, ОСОБА_7 від 13.01.2020 року та ОСОБА_8 від 02.01.2020 року.

1.2.Питання розглядалось за ініціативою захисника адвоката ОСОБА_5 .

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

2.1.Малиновським районним судом м. Одеси, здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК.

2.2.В теперішній час всі учасники судового провадження знаходяться на стадії судового розгляду. Відбувається дослідження доказів.

2.3.Захисник під час дослідження доказів подав клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими та повернути їх прокурору, а саме пояснень потерпілих ОСОБА_6 від 21.01.2020 року, ОСОБА_7 від 13.01.2020 року та ОСОБА_8 від 02.01.2020 року. Мотивами такого клопотання є засада безпосередності дослідження доказів судом, що встановлена у ч. 1 ст. 23 КПК. Допит потерпілих повинен відбуватись у суді безпосередньо і не можна заміняти його наданням письмових пояснень.

3.Позиції сторін кримінального провадження.

3.1.Адвокат ОСОБА_5 просив суд задовольнити клопотання та визнати очевидно недопустимими докази пояснення потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 оскільки законом встановлена обов`язковість безпосереднього дослідження доказів.

3.2.Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

3.3.Прокурор в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважав, що підстав для визнання доказів недопустимим не має. Надані пояснення є невід`ємною частиною заяв про злочин, які подані потерпілими.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.

4.1.Питання визнання доказів недопустимими регулюється ст. 89 КПК. Серед іншого, закон передбачає поняття очевидної недопустимості доказу, при цьому не встановлює жодних критеріїв для такої «очевидності». Розгляд такого питання можливий на будь-якій стадії судового провадження.

4.2.Думка захисника випливає на мій погляд з досить простих речей, які пов`язані з питанням безпосередності дослідження доказів. Суд погоджується із захистом, що кожний потерпілий і свідок повинні бути допитані у суді безпосередньо. Це випливає, як зі ст. 23 КПК, яку можливо тлумачити більш широко, оскільки вона призвана захищати інтереси обвинуваченого у його праві на справедливий суд. Так і з ч. 4 ст. 95 КПК, яка встановлює обмеження на використання показів, які надані слідчому або прокурору.

4.3.Мотиви прокурора у цьому питанні є досить непереконливими тому, що вони не пояснюють чому письмові пояснення потерпілих, які за своєю формою є показами, повинен оцінувати суд, при умовах законної заборони такого дослідження. Не можуть такі пояснення бути і частиною заяви особи про злочин, оскільки заява повинна містити лише загальні, первинні відомості про правопорушення у стислому вигляді, яких достатньо для внесення відомостей до ЄРДР. Пояснення ж мають зовсім іншу природу і направлені на більш ґрунтоване розкриття відомостей про факти і обставини, які стосуються не тільки правопорушення, але й супутніх обставин, що можуть цікавити орган досудового розслідування. Тобто це штучне притягнення пояснень до судової справи, як іншого (супутнього, не головного) доказу, який не змінює змісту та навіть і форми такого доказу. Він був, є і залишиться письмовими показами потерпілих, які отримані органом що проводив досудове розслідування.

4.4.Таким чином, незалежно від стадії процесу на якій розглядати питання належності і допустимості доказів, сам зміст та форма таких доказів не дозволяє їх використовувати суду у будь-якому випадку та при будь-яких обставинах, оскільки існує відповідна заборона на таке використання у законі.

4.5.Відповідно суд визнає пояснення потерпілих ОСОБА_6 від 21.01.2020 року, ОСОБА_7 від 13.01.2020 року та ОСОБА_8 від 02.01.2020 року як очевидно недопустимими доказами та приймає рішення про виключення їх з числа доказів, які підлягають оцінці та аналізу у кримінальному провадженні.

4.6.Як санкція на встановлене порушення, суд приймає рішення про повернення доказів пояснень потерпілих прокурору.

4.7.Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 89, 350, 372 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1.Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

1.2.Визнати очевидно недопустимими доказами, які надані прокурором під час судового розгляду, а саме пояснення потерпілих ОСОБА_6 від 21.01.2020 року, ОСОБА_7 від 13.01.2020 року та ОСОБА_8 від 02.01.2020 року.

1.3.Визнати не можливість дослідження таких доказів судом, їх використання під час оцінки та аналізу у кримінальному провадженні.

1.4.Повернути вказані докази: пояснення потерпілих ОСОБА_6 від 21.01.2020 року, ОСОБА_7 від 13.01.2020 року та ОСОБА_8 від 02.01.2020 року прокурору.

1.5.Копію ухвали суду вручити сторонам кримінального провадження.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

2.1.Ухвала суду оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: ОСОБА_1