справа № 462/2112/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальне провадження № 0000154 від 29.04.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

за ч. 2 ст. 125 КК України

встановив:

ОСОБА_4 28.04.2022 року близько 21 год. 15 хв., перебуваючи неподалік будинку № 84, що на вул. Скнилівська у м. Львові, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, правою рукою, в якій був затиснутий мобільний телефон, нанесла потерпілій ОСОБА_6 два удари в обличчя, чим спричинила останній травму носа у вигляді рани та перелому правої носової кісточки і синців повік у ділянці внутрішніх кутів обох очей, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала, щиро розкаялась та пояснила, що вони з потерпілою ОСОБА_6 є сусідами, навіть дружили сім`ями, однак у жовтні 2021 року вона дізналась, що її чоловік має стосунки з потерпілою, вона неодноразово просила ОСОБА_6 не втручатися у їхню сім`ю, однак потерпіла заперечувала факт таких відносин. 28.04.2022 року біля будинку по АДРЕСА_2 , коли ОСОБА_6 йшла додому, вона підійшла до потерпілої, оскільки хотіла спокійно поговорити, однак потерпіла почала її ображати, тоді вона штовхнула ОСОБА_6 , почалась шарпанина, потерпіла вдарила її в груди, копала її. Тоді вона правою рукою, в якій був затиснутий мобільний телефон, нанесла потерпілій ОСОБА_6 два удари в обличчя, вона не бачила, що у потерпілої йшла кров, лише з приїздом поліції побачила, що у ОСОБА_6 розбитий ніс.

Вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, при наведених вище обставинах доведена зібраними в ході досудового розслідування та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, зокрема:

- показами потерпілої, яка пояснила, що з обвинуваченою вони дружили сім`ями близько десяти років. Однак, згодом остання почала звинувачувати її, що вона має стосунки з її чоловіком. 28.04.2022 року ОСОБА_4 підстерегла її біля будинку та накинулась на неї, завдавши їй удари у ніс. Після події вона викликала працівників поліції. З відділу поліції, у який вони прибули, її забрала швидка допомога. Як виявилось пізніше після приїзду швидкої допомоги, у неї виявили потрійний перелом носа. В подальшому вона лікувалася таблетками, приймала уколи, їй потрібна пластика носа;

- витягом з ЄРДР, відповідно до якого внесено відомості 29.04.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 81);

- інформацією Єдиного обліку № 5272 від 29.04.2022 про звернення лікаря до служби 102 щодо отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , згідно якого 29.04.2022 року о 13 год. 24 хв. за адресою: м. Львів, вул. Скнилівська, 78 черговий лікар ТП № 1 повідомила, що о 12 год. 55 хв. звернулась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Діагноз відкритий перелом спинки носа, параорбітальна гематома зправа та зліва, рекомендована консультація лор-лікаря. ОСОБА_8 додому 28.04.2022 року о 20 год. 12 хв. побила ОСОБА_9 (вдарила телефоном по носі) (а.с. 82);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомила, що 28.04.2022 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Скнилівська, біля будинку, де вона проживає, вчинила конфлікт, під час якого нанесла їй декілька ударів по обличчю і по тілу, чим спричинила тілесні ушкодження (а.с. 83);

- постановою про призначення судово-медичної експертизи від 29.04.2022 року (а.с. 84);

- висновком експерта № 278 від 05.05.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 було спричинено травму носа у вигляді рани та перелому правої носової кісточки і синців повік в ділянці внутрішніх кутів обох очей. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета, могли виникнути від удару рукою, в якій був затиснутий сторонній предмет (мобільний телефон) 28.04.2022 року, як вказано в «Постанові» та потерпілою і відносяться то легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я. Характер травми носа, локалізація рани не діють підстави стверджувати про можливість виникнення вказаних тілесних ушкоджень, зазначених у потерпілої, внаслідок падіння ОСОБА_6 з висоти власного росту. На час доведення експертизи дізнавачем не надано матеріалів, які б свідчили про падіння потерпілої при отриманні тілесних ушкоджень. (а.с. 85-86);

- копією довідки від травматолога № 1271 від 29.04.2022 року, згідно якої ОСОБА_6 зверталась у травмпункт з відкритим переломом кісток спинки носа, параорбітальна гематома зправа та зліва (а.с. 87);

- копією огляду отоларинголога від 29.04.2022 року, згідно якого ОСОБА_10 жалілась на біль у носі, гематоми у ділянці носа. Зовнішній огляд носа: закритий перелом, пальпація носа і навколоносових пазух, болючість, крепітація, пастозність, набряки, носова перегородка різко викревлена, затруднення дихання, зміщення зовнішнього носа. Діагноз: перелом кісток носа (а.с. 93);

- протоколом огляду предмета від 10.05.2022 року, а саме компакт-диску з відеозаписом з камери спостереження (а.с. 88-91);

- оглянутим відеозаписом з компакт-диску з камери спостереження, на якому зафіксовано конфлікт обвинуваченої з потерпілою та факт нанесення тілесних ушкоджень (а.с. 92);

- постановою про визнання компакт-диску з відеозаписом з камери спостереження речовим доказом (а.с. 94);

- витягом з ЄРДР, відповідно до якого внесено відомості 29.04.2022 року за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 96);

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченої та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Процесуальні докази, наведені у вироку, прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

У відповідності до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги покликання представника потерпілої на те, що характер нанесеного ушкодження не відповідає тяжкості, оскільки завдані потерпілій тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як такі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема Висновком експерта. Долучений представником потерпілої консультаційний висновок датований 25.10.2021 року, тобто до події.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої доведена повністю, її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинила умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою є проступком.

Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченої. Зокрема те, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченій буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадження не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Речові докази: диск із відеозаписом з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1