Справа №592/7508/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/813/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2023 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 з клопотанням про продовження ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 60 днів.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , неможливо завершити досудове розслідування, оскільки є необхідним проведення ряду слідчих та процесуальних дій, які не можливо провести в межах строку досудового розслідування.

Крім того ризики, які існували на час обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існують та не зменшилися і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2023 року вказане клопотання було задоволено. Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою без визначення розміру застави до 28.10.2023 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2023 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді винесена без з`ясування наявності доказів законності та обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України.

Так, підозрюваний розповідає про подію 03 червня 2023 року зовсім по іншому та не визнає жодних обставин кримінального правопорушення так як не вчиняв даних дій.

Суд першої інстанції продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише на підставі показів самої потерпілої ОСОБА_10 . Жоден свідок, у тому числі матір потерпілої, ОСОБА_11 , не повідомили про наявність ножа чи ножів у ОСОБА_7 .

Сторона захисту наголошує на однобічне здійснення досудового розслідування, оскільки не проведено ряд необхідних слідчих дій на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Так, не здійснено огляд рук чоловіка потерпілої, ОСОБА_12 та не проведено його допит, щодо інформації, яку повідомила йому дружина. Також не взято відразу, після вчинених нібито ОСОБА_7 дій, біологічних зразків у підозрюваного та потерпілої, з метою встановлення факту статевих відносин.

Також апелянт зазначає про те, що слідчим суддею при ухваленні судового рішення не взято до уваги те, що ОСОБА_7 не порушував попередньо обраний запобіжний захід, так як весь час знаходився в своїй квартирі, крім того він має дружину та доньку, які на даний час знаходяться за кордоном.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора, яка щодо задоволення апеляційної скарги - заперечувала, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що слідчим Управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000442 від 03 червня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України.

04 червня 2023 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, старший слідчий посилався на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчено, що повідомлена останньому підозра є обґрунтованою, а ризики, які існували на час застосування такого запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Перевіряючи доводи поданого клопотання на предмет існування заявлених ризиків, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що зібраними під час досудового розслідування доказами підтверджується те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаним з проникненням у інше приміщення та сховище, в умовах воєнного стану та у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Крім того, при встановленні ризиків, на які посилався старший слідчий у клопотанні про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчим суддею було враховано особу підозрюваного, який не має міцних соціальних та сімейних зв`язків, не працевлаштований, також на розгляді в суді перебуває обвинувальний акт відносно нього за ч. 3 ст. 296 КК України, характер дій, які інкримінуються ОСОБА_7 , а також тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі доведення винуватості, обізнаність про місце проживання потерпілої та свідків по справі, поведінка, щодо відмови від отримання процесуальних документів. При цьому, докази на підтвердження того, що вказані ризики на даний час зменшились чи не існують, матеріали даного провадження не містять.

Старшим слідчим доведено наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та відсутності можливості застосування відносно ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів, які не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування.

На думку колегії суддів, обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду стверджується тяжкістю можливого покарання та свідчать про можливість вчинення ОСОБА_7 дій задля переховування від суду і органів досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що звернув увагу слідчий суддя.

Так, наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи захисника стосовно існування міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованих злочинів, зазначене хоча і знижує ризик переховування, але не настільки, щоб надати можливості для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілу слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Зважаючи, на характер процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема його відмову від отримання процесуальних документів, перешкоджання проведення судової психіатричної експертизи, наявні підстави вважати про існування ризику, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом.

Підозрюваний ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності, крім того останній є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, за вчинення злочину проти громадського порядку та моральності, на якому свої злочинні дії не зупинив та йому оголошена підозра у вчиненні нових умисних злочинів про власності, статевої свободи та статевої недоторканості особи. Вище викладене підтверджує існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 дозволить під час судового розгляду контролювати його місце перебування та запобігти встановленим ризикам, які на теперішній час продовжують існувати.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими старший слідчий обґрунтовував та суд першої інстанції визнав доведеним.

Отже існує обґрунтована необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необґрунтованість підозри, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра"це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи). У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування. Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Апеляційним суд вважає, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими, зокрема показання потерпілої, на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_7 міг скоїти цей злочин. Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, колегія суддів також зважає й на рішення ЄСПЛ від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», де зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4