Єдиний унікальний номер 205/239/24
1-кс/205/105/24
У Х В А Л А

Іменем України

5 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дізнавача ОСОБА_5 , заступника начальника сектора дізнання ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді та на постанову дізнавача про невизнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000807,

В С Т А Н О В И В:

8 січня 2024 року в провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій скаржник просить зобов`язати орган досудового розслідування внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.12.2023 року по кожній попередній кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 162, статтям 22 та 28 КК України за його заявою від 30.11.2023 року; скасувати постанову дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровський області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 03.01.2024 року «Про не визнання ОСОБА_3 потерпілим», визнати ОСОБА_3 потерпілим згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України з моменту подання заяви про вчинення щодо ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та скласти протокол опитування у якості потерпілого; вручити ОСОБА_3 , як заявнику, пам`ятку, про процесуальні права і обов`язки потерпілого, передбачені статтями 55-57 КПК України; надати йому, ОСОБА_3 , можливість повідомити додаткові свідчення в порядку п. 6 ч. 1 ст. 56 КПК України, виключно, в рамках відкритого кримінального провадження по кожній окремій попередній кваліфікації заявленої у заяві від 30.11.2023року, по кожному зазначеному факту кримінального злочину, та скласти протокол огляду місця злочину; визнати право ОСОБА_3 у якості потерпілого ознайомитися загальнодоступними документами, оригінали яких знаходиться в матеріалах досудового розслідування та робити необхідні виписки та копії; попередити слідчого, дізнавача та прокурорів про відповідальність не виконання ухвали судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.12.2023 року.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.12.2023 року, задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважених осіб ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровської області внести до Єдиного реєстру досудового розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 30.11.2023 року та розпочати досудове розслідування.

В заяві від 30.11.2023 року ОСОБА_3 вимагав прийняти та зареєструвати дану заяву про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 162 поєднуючи із статтями 22 і 28 КК України.

Станом на 08.01.2024 року, уповноваженими особами ВП № 3 ДРУП ГУНП Дніпропетровської області, ухвала слідчого судді від 14.12.2023 року не виконана, досудове розслідування не розпочате.

На ім`я начальника відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою від 21.12.2023 року про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви його заяви від 30.11.2013 року та розпочати досудове розслідування.

У заяві від 21.12.2023 року скаржник приводив інформацію про ухвалу слідчого судді від 14.12.2023 року та просив: прийняти заяву до розгляду та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі його, ОСОБА_3 , заяви від 30.11.2023 року, призначити слідчого та розпочати досудове розслідування. До заяви від 21.12.2023 року він додав ухвалу слідчого судді від 14.12.2023 року.

22.12.2023 року він отримав витяг з Єдиного Реєстру досудових розслідувань, про відкриття кримінального провадження за номером: 0000807, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (КК України 2001) ч. 1 ст. 355 КК України.

На ім`я керівника СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області скаржником було надано клопотання від 26.12.2023 року про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення у відповідності ч. 1 та 2 ст.220, ч. 1 ст.221 КПК України.

27.12.2023 року він, ОСОБА_3 , повторно отримав витяг з Єдиного Реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження за номером: 0000807, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 355 КК України.

03.01.2024 року ОСОБА_3 повторно подав клопотання про додатковий розгляд його заяви від 21.12.2023 року про внесення відомостей до ЄРДР у відповідності до ст. 214, ч. 1 та 2 ст. 220 та ч. 1 ст.221 КПК України звернувши увагу на те, що станом на 03.01.2023 року ухвала слідчого судді від 14.12.2023 року не була виконана.

При цьому, скаржник зазначає, що органом досудового розслідування внесено до ЄРДР і розпочате досудове розслідування за номером кримінального провадження 0000807 від 22.12.2023, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 355 КК України, що не відповідає ухвалі слідчого судді від 14.12.2023року, оскільки на його думку повинні бути внесені відомості до ЄРДР і розпочате досудове розслідування за ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 162, статтями 22 і 28 КК України.

Окрім того, скаржник ОСОБА_3 зазначає, що 04.01.2024 року, він отримав постанова «про відмову в задоволенні клопотання датовану 03.01.2024 року», в якій зазначалося, що згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 вбачається, що суд зобов`язав уповноважених осіб ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 30.11.2023 року та розпочати досудове розслідування. Відповідно до змісту заяви ОСОБА_3 від 30.11.2023 року вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення передбачені ч. 1 ст.355 КК України. Далі в постанові зазначено, що в ухвалі Ленінського районного суду м. Дніпропетровська в резолютивній частині не зобов`язано уповноважених осіб ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості по кожній кваліфікації, на які вказував в своїй заяві ОСОБА_3 , підстав для внесення відомостей згідно ч. 2 ст.189, ч.2 ст.161, ч ст. 162 КК України не встановлено.

Також скаржник вказує, що 04.01.2023 року, під час зустрічі з дізнавачем ОСОБА_7 , остання запропонувала йому допитати його в якості свідка, на що він відмовився оскільки вважає себе потерпілим у кримінальному провадженні. При цьому, скаржник зазначає, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 року за справою його визнано, потерпілим.

Таким чином, ОСОБА_3 вказує, що постановою про відмову в задоволенні клопотання від 03.01.2023 року дізнавача СД ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 (далі - Постанова), його позбавлено права бути потерпілим у кримінальному провадженні та позбавлено усіх прав потерпілого, визначених у ст.56 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на обґрунтування, викладені у скарзі. Також зазначив, що вважає, що оскаржена ним постанова дізнавача від 03.01.2024 року винесена у порушення вимог ст. 110 КПК України, оскільки виготовлена не на офіційному бланку ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та містить мотивування прийнятого в ній рішення.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 зазначивши, що в заявах останнього про вчинення кримінальних правопорушень не вбачається відомостей, які б вказували на те, що йому спричинено майнова або немайнова шкода, у зв`язку з чим не вбачається підстав для визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. З огляду на це дізнавачем обґрунтовано відмовлено у клопотанні ОСОБА_3 .

Дізнавач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що кримінальне провадження № 0000807 вона отримала від керівника сектору дізнання для здійснення досудового розслідування. Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження вона дійшла висновку, що у заявах ОСОБА_3 не вбачаються відомостей, які б вказували на те, що останньому спричинено майнову або моральну шкоду. Також не вбачалося підстав для зміни попередньої кваліфікації кримінального провадження за ч. 1 ст. 355 КК України на іншу статтю КК України. У зв`язку з чим, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 нею було прийняту постанову від 03.01.2024 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання. При цьому, дізнавач ОСОБА_5 зазначила, що постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні не приймалося.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , прокурора та дізнавача, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000807, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться принципи законності, який у відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, та диспозитивності, згідно якого, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала, яка може бути про 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Матеріалами кримінального провадження № 0000807 встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 22.12.2023 року за заявою ОСОБА_3 від 30.11.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 14.12.2023 року з визначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 355 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з цим, у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, окрім інших відомостей, вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, вищенаведені положення КПК України у своїй сукупності та системному тлумаченні, не містять норм, які б зобов`язували орган досудового розслідування, зокрема дізнавача, визначати попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відомості про яке вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, зазначену у заяві чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення. Окрім того, чинні норми КПК України не містять положень, які б передбачали визначення заявником у заяві або повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за відповідною статтею (частиною статті) КК України.

Отже, системне тлумачення вищенаведених норм КПК України приводить до висновку, що визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, відомості про яке підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань із зазначенням відповідної статті (частини статті) КК України віднесено до дискреційних повноважень уповноваженої особи органу досудового розслідування.

В ході розгляду скарги встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 року за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 , зобов`язано уповноважену особу ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 від 30.11.2023 року та розпочати досудове розслідування. Натомість, вищезазначеною ухвалою слідчого судді не прийнято жодних рішень стосовно визначення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною заявою.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання органу досудового розслідування внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 30.11.2023 року з зазначенням у реєстрі попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за тими статтями КК України, які вказані у заяві останнього, - не підлягають задоволенню, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального законодавства України та є необґрунтованими.

Разом з цим, слідчий суддя знаходить вимоги скарги ОСОБА_3 в частині скасування постанови дізнавача СД ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 03.01.2024 року такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами кримінального провадження № 0000807 встановлено, що 03.01.2024 року дізнавачем СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 прийнята постанова, якою відмовлено у задоволенні клопотання у повному обсязі.

Натомість, відповідно до постанови заступника начальника СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 22.12.2023 року про визначення дізнавача у кримінальному провадженні № 0000807 визначені дізнавачі у складі дізнавачів СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_5 пояснила, що кримінальне провадження № 0000807 вона отримала для здійснення досудового розслідування на підставі відомостей журналу внутрішнього обліку передачі матеріалів досудового розслідування (дізнання). При цьому, дізнавач ОСОБА_5 зазначила, що постанови керівника органу дізнання про призначення її до складу групи дізнавачів по даному кримінальному провадженню вона не бачила, проте розуміє, що така постанова була прийнята. Також, дізнавач ОСОБА_5 зазначила, що її повноваження по здійсненню досудового розслідування по даному кримінальному провадженню підтверджуються наявністю відповідного запису з її прізвищем у витягу з ЄРДР по даному провадженню.

Керівник органу дізнання заступник начальника сектору дізнання ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що дійсно, 23.12.2023 року нею була прийнята постанова про визначення складу дізнавачів у кримінальному провадженні № 0000807 у складі дізнавачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проте 26.12.2023 року нею була прийнята нова постанова про зміну групи дізнавачів, в якій було додатково визначено дізнавачем по даному кримінальному провадженні дізнавача ОСОБА_5 .

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 39-1 КПК України до повноважень керівника органу дізнання віднесено визначення дізнавача, який здійснюватиме дізнання. При цьому, статтею 110 КПК України установлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 04.10.2021 року сформульований правовий висновок, згідно якого така специфічна процесуальна форма рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова вбачається із тлумачення положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу. Таке процесуальне рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування.

Аналогічні правові висновки також закріплені у постановах Касаційного кримінального суду у складі верховного суду від 19.10.2022 року у справі № 524/6839/2, від 08.11.2022 року у справі № 688/3336/18 та від 10.11.2022 року у справі № 206/4419/17, що вказує про сталу правову позицію Верховного суду у судовій практиці з правозастосування по означеному питанню.

Слідчий суддя не бере до уваги твердження керівника органу дізнання ОСОБА_6 щодо прийняття нею 26.12.2023 року постанови про зміну групи дізнавачів у кримінальному провадженні № 0000807, оскільки дана постанову, на яку посилалася керівник органу дізнання у судовому засіданні, в матеріалах кримінального провадження відсутня.

При цьому, відсутність вказаної постанови у матеріалах кримінального провадження керівник органу дізнання ОСОБА_6 пояснила тим, що її забули долучити до матеріалів кримінального провадження. До такого пояснення слідчий суддя відноситься критично, оскільки такі категорії як «забули долучити» та подібні до них не можуть бути прийнятними при здійсненні уповноваженою посадовою особою органу досудового розслідування (дізнання) процесуальних повноважень у кримінальному провадженні та тягнуть за собою відповідні процесуальні наслідки. Отже, дане твердження керівника органу дізнання слідчий суддя розцінює як спробу виправдати допущене процесуальне порушення.

В контексті обговорення питання про законність постанови дізнавача ОСОБА_5 від 03.01.2024 року та наявності підстав для її скасування, слідчий суддя не може взяти до уваги той факт, що відомості про дізнавача ОСОБА_5 , як одного з дізнавачів, визначених для здійснення дізнання по кримінальному провадженню № 0000807, зазначені у витязі з ЄРДР, оскільки витяг з ЄРДР, на який посилається дізнавач ОСОБА_5 як на підтвердження наявності у неї повноважень по здійсненню дізнання по даному кримінальному провадженню сформований лише 07.01.2024 року та долучений до матеріалів кримінального правопорушення. При цьому, будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дізнавач ОСОБА_5 станом на день прийняття оскаржуваної постанови, тобто 03.01.2024 року, була у встановленому КПК України порядку визначена дізнавачем у кримінальному провадженні № 0000807, матеріали дізнання не містять.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 03.01.2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000807 була прийнята не уповноваженим суб`єктом, тобто з істотним порушенням вимог КПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Разом з цим, з огляду на те, що оскаржена постанова дізнавача від 03.01.2024 року підлягає безумовному скасуванню з огляду на її прийняття дізнавачем без наявних у нього на це процесуальних повноважень, слідчий суддя не вбачає підстав для надання оцінки на предмет її обґрунтованості та наявності інших підстав для її скасування, в тому числі й з підстав, зазначених у скарзі ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання щодо вимог скарги ОСОБА_3 в частині визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, надання можливості надати покази в якості потерпілого, визнати його право, як потерпілого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та попередження слідчого, дізнавача та прокурора про відповідальність за невиконання ухвали слідчого судді від 14.12.2023 року, слідчий суддя вважає зазначені вимоги скарги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Разом з цим, відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми кримінального процесуального законодавства у сукупності з нормами ч. 2 ст. 307 КПК України, які визначають вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність слідчого, дізнавач чи прокурора у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що питання про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні, рівно як і визнання похідних від статусу потерпілого процесуальних прав особи, а також попередження слідчого, дізнавача чи прокурора про певну відповідальність або наслідки тощо, не входять до компетенції слідчого судді під час розгляду скарги, отже зазначені вимоги скаржника не підлягають задоволенню.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_3 , лише у частині вимог про скасування постанови дізнавача від 03.01.2024 року та відмову у задоволенні інших вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 110, 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді та на постанову дізнавача про невизнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000807 задовольнити частково.

Постанову дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 3 січня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженню № 0000807 скасувати.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000807 повернути до ВП № 3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1