Справа № 308/2456/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2023 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання провідного інспектора Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про призначення засудженому ОСОБА_4 покарання, відповідно до п.11 ч.1 ст. 537 КПК України,-
Також 30.03.2023 року до органу пробації надійшли розпорядження № 308/2456/23 від 28.03.2023 року, та копія вироку відносно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 20.02.2023 року засуджений Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за за ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України і призначено йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України., у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч. 3 ст. 357 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
З посиланням на викладене та на підставі п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, інспектор органу пробації просить суд вирішити питання про призначення покарання засудженому ОСОБА_4 за сукупністю вироків.
В судове засідання прокурор не з`явився, однак від прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд подання без її участі, проти задоволення такого не заперечує.
В судове засідання представник Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області не з`явився, однак від представника органу пробації ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути подання без його участі.
Дослідивши матеріали внесеного подання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно п. 11 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що в даний час на виконанні в Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області відносно ОСОБА_4 перебувають два вироки: Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2022 року та від 20.02.2023 року.
Згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2023 року (справа № №308/2456/23), що набрав законної сили, затверджено угоду про визнання винуватості від 17 лютого 2023 року. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.3 ст. 357 КК України і призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1(один) рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим остаточно обрано засудженому ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі статті 75 КК України, звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Так, відповідно до п.11 ч.1 ст 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_4 набрали законної сили та усі направлені на виконання до вказаного сектору пробації, де перебувають на виконанні.
Згідно з роз`ясненнями, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у зазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зважаючи на викладене вище, суд приходить до переконання , що застосування покарання за наявності кількох вироків Ужгородсько міськрайонного суду відносно засудженого ОСОБА_7 слід здійснювати шляхом їх самостійного виконання.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити у задоволенні подання провідного інспектора Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про призначення засудженому ОСОБА_4 покарання, відповідно до п.11 ч.1 ст. 537 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний тексту ухвали складено 11.12.2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1