Справа № 711/7592/23
Номер провадження 1-кп/711/580/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника

органу опіки та піклування м.Черкаси ОСОБА_4 ,

представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_5 ,

практичного психолога ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001646 від 12.05.2023, стосовно:

неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сміла, Черкаської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, студента 2-го курсу Фахового коледжу Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова», офіційно не працевлаштованого, який на утримані малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не є особою з інвалідністю, депутатом, учасником АТО, бойових дій не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

ВСТАНОВИВ:

11.05.2023, у період часу з 23 години 25 хвилин по 23 годину 45 хвилин, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в умовах воєнного стану із застосуванням насильства, відкрито викрав чуже майно неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступних обставин.

11.05.2023, близько 23 години 25 хвилин, ОСОБА_10 , перебуваючи разом з з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, біля ТЦ «Велика Кишеня», розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 42/1, спостерігаючи за тим, як неповнолітній ОСОБА_8 зняв через банкомат АБ «Укргазбанк» грошові кошти, вирішили відкрито заволодіти його майном.

З метою реалізації спільного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, пішли за ОСОБА_8 , який пішов по вул. Захисників України (вул. Волкова), перетнув бульвар Шевченка та пішов вулицею В`ячеслава Чорновола. Близько 23 години 35 хвилин ОСОБА_10 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наздогнавши ОСОБА_8 заштовхали його до неосвітленого провулку Матросова та біля будинку № 41 по вул. В`ячеслава Чорновола в м. Черкаси, реалізуючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, у подальшому продовжений Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ), повалили потерпілого ОСОБА_8 на землю та нанесли йому декілька ударів руками та ногами в область тулуба, правої ноги та голови, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів слизової оболонки обох губ, крововиливу правого стегна, які згідно висновку експерта №02-01/439 від 26.05.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_12 вирвав з рук потерпілого мобільний телефон марки «XIAOMI» моделі Redmi 9A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/5812-ТВ від 30.05.2023 становить 2396,67 грн., після чого потягли ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 дістав із рюкзака потерпілого портативний зарядний пристрій «XIAOMI» PLM13ZM ємністю 10000 мАh (павербанк), вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/5812-ТВ від 30.05.2023 становить 299,00 грн., чим спричинили ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2695 гривень 67 копійок та спільно розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

19 жовтня 2023 року під час підготовчого судового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань між прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_10 , за участі законного представника ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_9 , за згодою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , у присутності законного представника ОСОБА_7 , на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні та зобов`язався: беззастережно визнати у судовому провадженні свою вину в обсязі пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, погоджуючись на призначення ОСОБА_10 покарання за ч. 4 ст.186 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням від його відбування на підставі ст. 75, ст.104 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному - щиро розкаявся. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором за участі законного представника ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_9 , за згодою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , у присутності законного представника ОСОБА_7 , добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник та законний представник неповнолітнього обвинуваченого також вважали можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між обвинуваченим ОСОБА_10 та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Потерпілий ОСОБА_8 , в підготовчому судовому засіданні не заперечував та надав згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим ОСОБА_10 . Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Законний представник потерпілого, ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, зазначивши, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

Представник органу опіки та піклування м.Черкаси, ОСОБА_4 , представник сектору ювенальної превенції, ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні вважали можливим затвердити угоду про визнання винуватості, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Практичний психолог, ОСОБА_6 , підтвердила, що угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз. Зауважень не мала, та зазначила, що при розгляді справи були дотримані права та законні інтереси неповнолітніх учасників кримінального процесу.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_10 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.186 КК України, відноситься до категорій тяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 19.10.2023 між прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 та неповнолітнім обвинуваченим в зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_10 , за участі законного представника ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_9 , за згодою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , у присутності законного представника ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 469, ст. 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченим, законним представником, захисником скарги не подавались.

Умови даної угоди - не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України. Узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст.186 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України: законності, справедливості, обґрунтованості, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також вимогам ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, з урахуванням поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, який визнав вину у вчинені кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою вину, зробивши належні висновки, а також наявності обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність збитків, а саме завданої матеріальної та моральної шкоди, відсутність обставин, що його обтяжують, відповідно до ст.67 КК України.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є здобувачем освіти в фаховому коледжі приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет Рауфа Аблязова», позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, вибачився перед потерпілим, осудив свій вчинок, що свідчить про його щире каяття.

Суспільний інтерес виражається в забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Суд також керуюється п. 78 Порядку реалізації пілотного проєкту імплементації міжнародних стандартів правосуддя, дружнього до дитини, у практичну діяльність, затвердженого спільним наказом Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальної політики України від 01.06.2023 за № 150/445/2077/5/187.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своєї рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливо досягти, затвердивши угоду про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, а саме: за ч.4 ст.186 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням від його відбування на підставі ст. 75, ст.104 КК України.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Узгоджена міра покарання в частині звільнення обвинуваченого від призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно за місцем проживання та навчання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення неповнолітнім, вибачився перед потерпілим, осудив свій вчинок, відповідає вимогам закону.

Водночас при застосуванні положень ст. 76 КК України суд зазначає, що згідно частин першої, третьої цієї статті в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

За своїм змістом ст. 76 КК України є імперативною правовою нормою.

А тому з врахуванням наведеного, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки у відповідності з п.1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи те, що під час досудового розслідування запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 не обирався, а також враховуючи, що судом прийнято рішення про призначення обвинуваченому покарання з випробуванням, тобто звільнення його від відбуття покарання на підставі статті 75 КК України, тому, відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки такого клопотання від сторони обвинувачення не надходило.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлений. Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 жовтня 2023 року між прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 , за участі законного представника ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001646 від 12.05.2023 відносно ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_10 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 19 жовтня 2023 року.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню: пальто коричневого кольору, яке належать ОСОБА_10 та передано на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_10 , залишити у власника ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, захиснику, законному представнику, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1