Дата документу 05.12.2023 Справа № 337/4379/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1299/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/4379/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Запоріжжя, зареєстрована у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 07.07.2023 року о 12 год. 43 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщені магазину «НОР НЕY» по вул.Василя Сергієнко, 33-А у м.Запоріжжі, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з прилавку магазину нележне ОСОБА_8 майно вартістю 4 366,67 гривень, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Їй призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 79 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї передбачених ст.76 КК обов`язків.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційних скаргах перший заступник керівника Запорізької обласної прокуратури та прокурор у кримінальному провадженні просили вирок змінити внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з обвинувачення ОСОБА_7 у даному кримінально провадженні кваліфікуючу ознаку повторність, як зайву. Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.79 КК. Свої вимоги мотивували тим, що суд першої інстанції безпідставно кваліфікував дії обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК за ознакою повторності, чим погіршив її становище. Крім того, з огляду на те, що районним судом не досліджувались обставини виховання та утримання дітей ОСОБА_7 , районний суд повинен був звільнити обвинувачену від відбування покарання на підставі ст.75 КК без застосування положень ст.79 КК.

Обвинувачена ОСОБА_7 , яка повідомлялась належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, причини своєї неявки не повідомила. Клопотань від обвинуваченої про відкладення апеляційного розгляду на адресу суду не надходило. А тому колегія суддів, з огляду на повідомлення ОСОБА_7 та з урахуванням того, що в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягала на її задоволенні; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, вид та розмір призначеного покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскаржуваному вироку суду.

Перевіряючи аргументи сторони обвинувачення в апеляційних скаргах щодо безпідставної кваліфікації судом дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК за ознакою повторності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що хоча у вступній та мотивувальній частині зазначено, що обвинувачена раніше не судима, проте районним судом допущено протиріччя та кваліфіковано дії обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно з матеріалами кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_7 дійсно є особою раніше не судимою. Ні в обвинувальному акті, ні у фабулі обвинувачення, визнаного судом доведеним, відомостей, що обвинувачена діяла повторно, не встановлено. Таким чином в діях обвинуваченої відсутня кваліфікуюча ознака «повторність».

Відтак, правових підстав для посилання в оскаржуваному вироку на таку кваліфікуючу ознаку дій обвинуваченої як повторність у районного суду не було, що має бути виправлено за наслідками апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає за необхідне виключити з кваліфікації дій ОСОБА_7 кваліфікуючу ознаку «повторність».

Отже, дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч.4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Апеляційний суд зважає й на те, що виключення вказаної кваліфікуючої ознаки не зумовлює перекваліфікацію дій обвинуваченої і не впливає на розмір призначеного їй покарання.

Судова колегія зауважує, що під час призначення покарання обвинуваченій районним судом було враховано обставину, що обвинувачена раніше не судима, та призначено покарання в рамках встановленої санкцією ч.4 ст.185 КК мінімальної межі.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи сторони обвинувачення про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення вимог прокурорів у апеляційних скаргах в частині щодо звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням саме на підставі ст.75 КК та без застосування ст.79 КК колегія суддів виходила з наступного.

Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до абз.6 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд залежно від ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про особу засудженої та обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання, вправі звільнити таких жінок від відбування покарання з випробуванням як на підставі ст.75 КК, так і на підставі ст.79 КК.

Згідно системного аналізу чинних норм КПК, які регулюють порядок звільнення особи від відбування покарання, та судової практики колегія суддів дійшла висновку, що регламентовані ст.ст.75, 79 КК підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням є окремими та самостійними, тому їх одночасне застосування не допускається. Вказаний недолік має бути виправлено за результатами апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 в цій справі змінити.

Виключити з кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України кваліфікуючу ознаку «повторність».

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.79 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.4 ст.185 КК України за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, до 5 років позбавлення волі зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї передбачених п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язків.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4