печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3477/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить продовжити строк застосування до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби та продовжити строк виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009 від 22.04.2014 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статті 13 Конституції України з, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Статтею 14 Основного Закону визначено, що Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Аналогічні норми визначені у ст. 1 Земельного кодексу України, а також встановлено, що використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із положеннями Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.

Водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.

В умовах нарощування антропогенних навантажень на природне середовище, розвитку суспільного виробництва і зростання матеріальних потреб виникає необхідність розробки і додержання особливих правил користування водними ресурсами, раціонального їх використання та екологічно спрямованого захисту.

Водний кодекс, в комплексі з заходами організаційного, правового, економічного і виховного впливу, сприятиме формуванню водно-екологічного правопорядку і забезпеченню екологічної безпеки населення України, а також більш ефективному, науково обґрунтованому використанню вод та їх охороні від забруднення, засмічення та вичерпання.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР № 588 від 30.07.1966 «Про відведення земель під об`єкти Київської-Комсомольської гідроелектростанції» № 588 від 30.07.1966 прийнято рішення про відведення під об`єкти Київської-Комсомольської гідроелектростанції із земель землекористувачів Київської і Чернігівської областей під основні споруди гідровузла 993,8 га, під водоймище Київської-Комсомольської гідроелектростанції 91 085,4 га, під захисні споруди на водоймищі 6229,3 га, для створення захисних лісових насаджень на берегах водоймища 9137,7 га.

Одночасно дирекції будівництва Київської-Комсомольської гідроелектростанції доручено побудувати через кар`єр-канал лівобережної захисної дамби міст в районі села Лебедівка Київської області для сполучення з землями, розташованим за кар`єр-каналом.

Технічні характеристики розподільчої дамби відображено у «Технічному паспорті гідротехнічних споруд Київської ГЕС», розробленому ПАТ «Укргідропроект», яке є генеральним проектувальником Каскаду Київських ГЕС та ГАЕС.

Так, за даними цього паспорту Київська ГЕС є комплексною гідротехнічною спорудою та складається із споруд ГЕС з водоскидами, відкритого розподільчого пристрою, правобережного та лівобережного стояка, пристанційного майданчика, розподільчої дами, огороджуючої захисної дамби, мостового переходу та інших споруд.

Упродовж 60-их років минулого століття проведено будівництво та у 1966 році введено в експлуатацію Київську ГЕС, у тому числі завершено будівництво лівобережної захисної греблі із дренажним каналом протяжністю понад 40 км на території Лебедівської і Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області.

З метою укріплення основи земляної греблі державним підприємствам лісового господарства доручено провести засадження її гребня лісовими породами дерев.

Окрім того, за проектом ПАТ «Укргідропроект», протягом 1960 року здійснено будівництво захисної дамби між с. Хотянівка та с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, загальною довжиною 14,6 км, яка перебуває на балансі ПАТ «Укргідроенерго» та входить до складу гідротехнічної споруди «Земляні плотини і дамби» і внесена до Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна.

Всі вищевказані об`єкти є гідротехнічними спорудами Київської ГЕС, що виконують функцію підпору води та водосховища, для можливості його комплексного використання, захисту територій від затоплення чи підтоплення при розрахункових рівнях води у водосховищі.

Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті:

а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;

б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;

в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;

г) береговими смугами водних шляхів;

ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру.

Аналогічні норми відображені у ст. 4 Водного кодексу України.

Згідно із ст. 59 Земельного кодексу України Землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту.

Відповідно до ст. 85 Водного кодексу України Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

У постійне користування землі водного фонду надаються військовим частинам Державної прикордонної служби України з метою забезпечення національної безпеки і оборони для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, водогосподарським спеціалізованим організаціям, іншим підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані.

У користування на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

З моменту введення в експлуатацію територія лівобережної захисної дамби Київської ГЕС, її дренажного (обвідного) каналу, захисної дамби між селами Хотянівка та Лебедівка Київської області використовувалася з дотриманням вимог Земельного та Водного кодексів України на умовах постійного користування або оренди виключно для розміщення об`єктів гідроенергетики, у тому числі віднесених до відання ПАТ «Укргідроенерго», державних установ та організацій енергетичної сфери, а також державними лісогосподарськими підприємства відповідно до їх завдань та повноважень.

Незважаючи на вищевказані вимоги чинного законодавства України, у ОСОБА_8 під час огляду території лівобережної захисної дамби Київської ГЕС, точна дата проведення якого не встановлена, виник умисел на заволодіння вільними від забудови земельними ділянками, розміщеними на території лівобережної захисної дамби Київської ГЕС, її дренажного (обвідного) каналу, захисної дамби між селами Хотянівка та Лебедівка Київської області для власних комерційних інтересів.

Зокрема, за задумами ОСОБА_8 на вказаних територіях можливо здійснити будівництво котеджних містечок елітного житла, яке вигідно продати за ринковими цінами зацікавленим особам.

Усвідомлюючи, що реалізація такого плану потребує значного фінансування, робочих і матеріальних ресурсів, ОСОБА_8 вирішив залучити до нього свого компаньйона по бізнесу ОСОБА_9 , який погодився стати учасником і реалізатором зазначених планів.

Надалі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно розробили концепцію будівництва елітного житла у вигляді заміських закритих комплексів неподалік м. Києва на узбережжі Київського водосховища посеред первозданної природи, здійснили пошук і залучення інвесторів, у тому числі вклали власні кошти, залучення провідних спеціалістів у сфері планування територій та архітектурних бюро, які виготовили необхідні проектні матеріали, спеціалістів у галузі будівництва тощо.

Однак реалізація цих планів була неможлива без отримання права власності на земельні ділянки, на яких ОСОБА_8 та ОСОБА_9 планували здійснити будівництво елітних житлових комплексів.

Як особи, які реалізовували інвестиційні проекти у сфері будівництва житла, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 достовірно розуміли та усвідомлювали, що законної процедури отримання земельних ділянок у приватну власність громадян на лівобережної захисної дамби Київської ГЕС, її дренажного (обвідного) каналу, захисної дамби між селами Хотянівка та Лебедівка Київської області не існує, а тому розробили план, який передбачав отримання таких земель у власність шляхом реалізації протиправної схеми із використанням корупційних зв`язків в органах державної влади та місцевого самоврядування.

За цим планом, що мав створювати видимість законності проведених процедур, необхідно було здійснити пошук громадян України, які за винагороду мали використати своє право на безоплатну приватизацію земельних ділянок, так званих «підставних осіб», отримання від них нотаріально посвідчених довіреностей на право представництва інтересів, звернення від їх імені до органів Держгеокадастру, які уповноважені приймати рішення про виділення земельних ділянок у приватну власність громадян, розробку необхідної документації із землеустрою, проходження її процедур погодження і затвердження, внесення відомостей про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за конкретною особою.

Після проходження цих процедур через укладення цивільно-правових угод ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинні отримати земельні ділянки у приватну власність або оформити таке право власності на підконтрольних їм осіб.

Так ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи організаторами і керівниками злочинної організації, вигодонабувачами від результатів протиправних дій, виконували наступні функції:

- здійснювали загальне керівництво та координацію діями всіх учасників злочинної організації;

- спільно з іншими розробляли плани вчинення злочинів, координували дії під час вчинення кримінальних правопорушень;

- розподіляли ролі між усіма учасниками злочинної організації, проводили інструктаж учасників безпосередньо перед вчиненням протиправних дій;

- встановлювали визнані всіма учасниками правила поведінки та конспірації в організації та забезпечували їх дотримання;

- забезпечували фінансування злочинної організації та витрат під час реалізації загального злочинного плану, у тому числі оплату послуг найманих осіб, які не були обізнані із злочинними планами, серед яких приватні нотаріуси, оцінювачі, землевпорядники, архітектори, будівельники, менеджери тощо;

- контролювали і розподіляли грошові кошти, які отримувались від вчинення противоправної діяльності, між учасниками організації;

- здійснювали підбір виконавців злочинів;

- через свої корупційні зв`язки в органах державної влади та місцевого самоврядування домагалися отримання необхідних владних рішень, а у правоохоронних органах - приховування наслідків вчинених протиправних дій та не притягнення учасників організації до кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Для реалізації злочинного плану, ОСОБА_6 , не будучи учасником злочинної організації, виконуючи прохання свого сина ОСОБА_9 стати власником земельних ділянок, достовірно усвідомлюючи, що від її імені будуть вчинюватися дії, спрямовані на легалізацію (відмивання) майна, попередньо отриманого злочинним шляхом, 23.10.2020 у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_10 , розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , підписала та видала нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_11 , реєстровий № 1093, згідно з якою уповноважила останню представляти її інтереси в будь-яких установах, організаціях і підприємствах, у тому числі щодо управління та розпорядження земельними ділянками.

У зв`язку з чим 28.11.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.12.2023 до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 від 18.01.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 продовжено до 3 місяців, тобто до 28.02.2024.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на те що: підозра є необґрунтованою а обставини викладені в ній є не повними та недостовірними; ризики на які посилається прокурор у клопотанні - відсутні та не доведені прокурором у судовому засіданні. Просили відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрювана підтримала позицію своїх захисників та зазначила, що має незадовільний стан здоров`я, на підтвердження вказаної позиції стороною захисту було надано відповідні копії документів у судовому засіданні.

Вислухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення підозрюваного, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009 від 22.04.2014 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

28.11.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.12.2023 до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 від 18.01.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 продовжено до 3 місяців, тобто до 28.02.2024.

З матеріалів клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні виконано значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів у ньому, проте, закінчити розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали про домашній арешт підозрюваної ОСОБА_6 немає можливості, оскільки з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які на даний час не зменшились.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий суддя, у відповідності до положень ст.ст. 177, 178, КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, конкретні обставини вчинення імовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні прокурора, ризики вказані прокурором в клопотанні, особу підозрюваної та вважає за необхідне, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної продовжити останній, в межах строків досудового розслідування, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, а також строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.02.2024.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши їй залишати місце свого проживання з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, а саме до 28.02.2024.

Продовжити строк виконання обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_6 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або - прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами визначеними слідчим/прокурором;

- залишити на зберіганні у відповідних органах державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 28.02.2024 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1