Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/94/2024 Справа № 641/2004/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилучених речей та документів у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001203 від 07.06.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості його відчуження до встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та остаточного рішення по суті спадкового процесу.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06.06.2016 до чергової частини Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те. що її тітка ОСОБА_5 незаконно заволоділа будинком її батька шляхом підробки заповіта.

07.06.2016 відомості за вказаною заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001203 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.15 ч.2,СТ.190 Ч.2; ст.358 ч.2 КК України.

13.11.2023 р. до місцевої прокуратури надійшло клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, її померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 , а саме на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 .

Було з`ясовано, що у 2012 році гр. ОСОБА_7 , написав заповіт на користь гр. ОСОБА_6 , а саме на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та земельної ділянки за адресом: АДРЕСА_1 .

У 2013 році ОСОБА_6 оформив заповіт на свою сестру ОСОБА_5 з приводу свого майна, а саме: частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , та частину земельної ділянки, площею 0,0319 га, розташованої в АДРЕСА_1 , наданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:08:019:0001.

У 2023 році отримано інформацію у департаменті реєстрації Харківської міської ради на запит про власника нерухомого майна за адресом: АДРЕСА_1 , що згідно з наявними архівними матеріалами інвентаризаційної справи реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресом: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 знаходиться за ОСОБА_7 , та розподілено наступним чином : на праві приватної власності 3/4 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.03.1996 Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою № 1574; та на праві приватної власності 1/4 частина , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.03.1996 Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою №1577.

Прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування клопотання зазначив, що арешт на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 необхідний для забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості його відчуження до встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та остаточного рішення по суті спадкового процесу.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання прокурора підтримала та просила його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001203 від 07.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України, про накладання арешту на майно, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно, що є предметом кримінального правопорушення.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Враховуючи вищенаведені обставини, приходжу до висновку про очевидну необхідність в арешті предмету кримінального правопорушення - а саме на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 .

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, ч.4 ст.167, 170, 171 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилучених речей та документів у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001203 від 07.06.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на предмет кримінального правопорушення в кримінальному провадженні № 0001203 від 07.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України - на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя- ОСОБА_1