Провадження № 1-кп/522/2951/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001197 від 06.09.2023 р., у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої особи ОСОБА_6 ,

потерпілої особи ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої особи ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про шлюб від 24.04.2019 року, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 та є учасниками сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України згідно до ч. 1 ст. 2 вказаного кодексу. Крім того, за зазначеною адресою разом з ними також проживає їх малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У той же час з початку вересня 2022 року, ОСОБА_3 офіційно не працюючи, однак маючи доходи за рахунок підробітку на СТО, на якому він працює протягом багатьох років, внаслідок систематичного зловживання алкогольними напоями, створив своїй дружині ОСОБА_6 та їх малолітньому сину нестерпні умови проживання внаслідок навмисного застосування до них домашнього насильства, у тому числі в присутності малолітньої дитини.

Зокрема через те, що ОСОБА_3 з початку вересня 2022 року всі зароблені ним кошти почав витрачати на придбання для себе алкогольних напоїв та задоволення власних потреб що призвело до того, що сім`я утримується лише за рахунок коштів ОСОБА_6 , з яких також проводиться нею оплата комунальних послуг за квартиру де вони проживали, на вказаному ґрунті, через неодноразові пропозиції ОСОБА_6 допомагати їй фінансово утримувати сім`ю та забезпечити потреби їх спільного сина, оскільки ОСОБА_8 влаштовує безтурботне життя яким він проживає, розпиваючи алкоголь кожного дня та не приймаючи участь у забезпеченні та вихованні свого сина, зазначена обставина викликала у нього роздратування та як наслідок провокувало приступи агресії. Через невдоволення зазначеними зауваженнями дружини, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, систематично влаштовував їй з`ясування стосунків з вказаного приводу після пропозиції жінки прийняти участь у забезпеченні потреб їх спільного сина, що через зловживання алкогольними напоями він не допомагає їй займатись домашніми справами, під час яких ображає нецензурною лексикою та принижує її та їх малолітнього сина, а також застосовуючи до дружини фізичне насильство без завдання тілесних ушкоджень.

Зокрема, починаючи з початку вересня 2022 року по кінець вересня місяця 2023 року, систематично протягом року: декілька разів на тиждень протягом кожного місяця зазначеного періоду ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за вказаним місцем проживання в присутності малолітньої дитини завдав своїй співмешканці фізичних та моральних страждань, а саме застосовував до неї:

- фізичне насильство яке полягало в навмисному штовханні, шарпанні за одежу, під час з`ясування стосунків які завдавали потерпілій фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень;

- психологічне насильство, яке полягало в нецензурній лайці та образах на адресу дружини та їх малолітнього сина, принижуючи та ображаючи їх особисту гідність, виказуючи їм систематичні погрози застосування фізичного насильства у разі якщо вона і далі буде йому вимагати припинити щоденне вживання алкоголю та почати займатися забезпеченням та вихованням їх спільного сина. Зазначені погрози ОСОБА_3 застосування фізичного насильства також супроводжувались неодноразовим хаотичним жбурлянням по квартирі побутових предметів, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння неодноразово виганяв дружину та малолітнього сина з квартири де вони спільно проживали та погрожуючи, що позбавить їх можливості подальшого проживання в квартирі;

- економічне насильство яке полягало в систематичній відмові надавати кошти для ведення їх спільного хазяйства, а також для задоволення потреб їх малолітнього сина. Крім того, ОСОБА_3 систематично привласнював продукти харчування які ОСОБА_6 купувала за власні кошти для забезпечення власного проживання та їх сина.

Вищеописані дії ОСОБА_3 вчиняв стосовно своєї дружини за вказаним місцем проживання у тому числі в присутності малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У разі, якщо характер дій ОСОБА_3 носив підвищений агресивний характер та загрожував їх здоров`ю, а також у разі, коли він виганяв дружину ОСОБА_9 разом з неповнолітнім сином з квартири, вони були вимушені покидати місце свого мешкання та викликати співробітників поліції, очікуючи на вулиці їх прибуття за викликом та вжиття до нього відповідних заходів реагування.

Зважаючи на окремі вищеописані систематичні факти домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , уповноваженими співробітниками поліції, які прибували на численні виклики ОСОБА_6 за описаний період часу, з врахуванням наявних доказів його протиправної поведінки, було складено:

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 24.09.2022 за фактом вчинення правопорушення 24.09.2022 о 01:50 год. за який притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2022 у вигляді накладання штрафу в сумі 170 гривень.

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 24.05.2023 за фактом вчинення правопорушення 13.05.2023 о 21:00 год. за який притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 у вигляді накладання штрафу в сумі 340 гривень;

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 21.07.2023 за фактом вчинення правопорушення 21.07.2023 о 21:00 год. який направлено до Приморського районного суду м. Одеси рішення ще не прийнято;

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 05.08.2023 за фактом вчинення правопорушення 05.08.2023 о 10:20 год. за який притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2023 у вигляді накладання штрафу в сумі 340 гривень;

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 09.09.2023 за фактом вчинення правопорушення 09.09.2023 о 05:43 год. який направлено до Приморського районного суду м. Одеси рішення ще не прийнято.

Крім того, за зазначеними фактами вчинення зазначеного домашнього насильства, зважаючи на наявну небезпеку для потерпілої особи, стосовно ОСОБА_3 співробітниками поліції було складено терміново забороні приписи:

- від 24.09.2022 з зобов`язанням зборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою в період з 09:00 год 24.09.2022 по 03:00 год 03.10.2022;

- від 24.05.2022 з зобов`язанням зборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою в період з 19:00 год 24.05.2023 по 19:00 год 27.05.2022;

- від 05.08.2023 з зобов`язанням зборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою в період з 12:00 год 05.08.2023 по 12:00 год 08.08.2023;

- від 09.09.2023 з зобов`язанням зборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою в період з 07:00 год 09.09.2023 по 07:00 год 19.09.2023;

Крім того, 06.09.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за зазначеним місцем проживання, спровокував чергове з`ясування стосунків з дружиною ОСОБА_6 з аналогічних причин, а саме з приводу зауваження жінки що він зловживає алкогольними напоями та не бажає забезпечувати сина, проживає за рахунок її коштів. Як наслідок через невдоволення зазначеним фактом ОСОБА_3 розпочав лаятись нецензурною лайкою на адресу жінки, ображаючи її гідність, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та вигнанням з квартири, відмовляючись надавати їй грошові кошти, завдавши тим самим своїй дружині в присутності малолітнього сина психологічні страждання.

Крім того, аналогічні факти домашнього насильства які носили психологічний та економічний характер мали місце 13.09.2023 р. та 23.09.2023 р., під час яких ОСОБА_3 будучи у стані алкогольного сп`яніння, з аналогічних причин розпочав лаятись нецензурною лайкою на адресу жінки, ображаючи її гідність, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та вигнанням з квартири, відмовляючись надавати їй грошові кошти на утримання сина, завдавши тим самим своїй дружині в присутності малолітнього сина психологічні страждання. Зокрема 13.09.2023 р. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання в стані алкогольного сп`яніння, навмисно зсередини квартири закрив двері залишивши ключ в замку, позбавивши можливості дружину та сина попасти в квартиру, а на їх прохання відкрити двері в нецензурній формі відповів відмовою у зв`язку з чим вони були вимушені попасти додому через вікно. Крім того, 23.09.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання безпричинно схопив свого малолітнього сина ОСОБА_7 який проходив поряд за шию рукою та утримував його до тих пір, поки ОСОБА_6 не відштовхнула його. Як наслідок ОСОБА_6 була вимушена встановити замок на кімнату де вона проживала з малолітнім сином через те, що ОСОБА_3 протягом зазначеного періоду часу систематично, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заходив до них до кімнати для з`ясування стосунків, заважаючи їх спокійному відпочинку.

Однак за даними фактами ОСОБА_6 співробітників поліції не викликала, оскільки ОСОБА_3 після вчинення зазначених дій, перебуваючи в стані сп`яніння, припиняв свої дії оскільки пішов спати.

В результаті вищеописаних систематичних фактів домашнього насильства, ОСОБА_3 , в період часу з початку вересня 2022 року по кінець вересня 2023 року, які мали місце в присутності та стосовно малолітньої дитини, потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були завдані фізичні та психологічні страждання, які призвели до погіршення якості життя потерпілих внаслідок фізичного дискомфорту, негативних переживань та емоційної напруженості, суттєвого погіршення матеріального стану, а також втрати повноцінного сну, відпочинку та позитивних емоцій.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих осіб та впевнив їх, що протиправних дій надалі вчиняти не буде, займатиметься лікуванням своєї хвороби алкогольної залежності, зазначив, що обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Судом в порядку вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, окрім характеризуючих матеріалів, наданих прокурором.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на наданих у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши пояснення й щире каяття ОСОБА_3 суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно нього.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 ,містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, зі всіма кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України встановлені обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення відносно особи з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе за умови призначення покарання у вигляді арешту, оскільки окрім того, що судом встановлено щире каяття обвинуваченого, наявна кількість декількох обтяжуючих обставин, побоювання сина, ОСОБА_7 , який є потерпілою особою, заходити до зали судових засідань та знаходитись поруч з обвинуваченою особою. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також надасть підстави для його майбутньої соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої особи заявлено не було.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 - не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме строк арешту, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: відео записи на цифрових носіях CD-R № LH3184 BE15031485 D2 , CD-R № LH3184 ВЕ15031490 D3, CD-R № LH3184 BE15031420 D1, CD-R № LH3184 BE 15031485 D4, CD-R № LH3184 BE15031481 D5, CD- R № LH3184 BE15031489 D3, CD-R № LH3184 ВЕ15031485 D2,CD-R №LH3184 BE15031490 D3, CD-R № LH3184 BE15031420 D1, CD-R № LH3184 BE15031485 D4, CD-R № LH3184 BE15031481 D5, CD-R № LH3184 BE 15031489 D3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1