УХВАЛА

18 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 639/236/22

провадження № 51-479ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на судові рішення стосовно нього.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з пунктами 3, 4 і 5 ч. 2 вказаної норми, у касаційній скарзі зазначаються судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Проте, касаційна скарга ОСОБА_4 не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

Так, ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі, як можливо зрозуміти з її змісту, порушує питання про перегляд вироку місцевого суду та рішення суду апеляційної інстанції без зазначення дат постановлення оскаржуваних рішень, що унеможливлює вирішення питання про те, чи можуть судові рішення, з якими не погоджується засуджений бути оскаржені в касаційному порядку відповідно до вимог ст. 424 КПК та чи дотримано скаржником передбачені ст. 426 КПК строки касаційного оскарження.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, ОСОБА_4 , посилаючись у своїй скарзі, зокрема, на порушення судом апеляційної інстанції положень ст. 404 КПК, не наводить підстав для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: які саме обставини кримінального провадження були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, які докази цим судом не досліджувались, а також яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд в частині дотримання приписів зазначеної статті. Натомість, суть викладених у касаційній скарзі ОСОБА_4 доводів зводиться до його тверджень про неповноту судового розгляду, що на підставі статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

За змістом скарги ОСОБА_4 не погоджується з ухваленим стосовно нього вироком Жовтневого районного суду м. Харкова та рішенням суду апеляційної інстанції без зазначення дат їх ухвалення, а у прохальній частині скарги просить скасувати вирок та не зазначає жодних вимог щодо рішення апеляційного суду, яким вказаний вирок залишено без змін, до того ж, просить скасувати тримання під вартою. Таким чином, вимоги ОСОБА_4 не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, ОСОБА_4 слід конкретизувати, які саме судові рішення він оскаржує, зазначити вимогу щодо оскаржуваних судових рішень, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК, обґрунтувати свою вимогу з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Крім того, всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК, засудженим до касаційної скарги не додано копію оскаржуваного вироку.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо, всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3