Справа № 361/5417/23
Провадження № 1-кп/361/996/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ПП «КОНЦЕРН-СВК» - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення повторної (комплексної) судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000474 від 17.02.2023 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 через канцелярію суду надійшло клопотання від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 клопотання, в якому захисник просить суд визнати недопустимим доказ, а саме висновок експерта №42 від 26.06.2023 «Київського обласного бюро судово-медичної експертизи» та призначити повторну судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

У обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що потерпілий ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не отримав, заяв не заявляв, а тільки 10.05.2023 проведена експертиза не вивила ознак ушкоджень середньої тяжкості, лише через 4 місяці виявлені ознаки оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тенісних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім того, на експертизу було надано медичну карту без вказівки медичного закладу, медичну карту амбулаторного хворого без номера та вказівки медичного закладу, тобто надано неналежну медичну документацію. На дослідження надано CD-R диск КТ-знімок та медичну документацію. Тобто, експертам надана медична документація, яка не може бути використана як доказ.

Надаючи оцінку доводам захисника обвинуваченого, суд не вбачає очевидної недопустимості висновку експерта №42 від 26.06.2023 «Київського обласного бюро судово-медичної експертизи» з огляду на наступне.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За змістом ч. 1ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно, слід дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі № 223-1446/0/4-12 від 05 жовтня 2012 року «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», де зазначено, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).

Крім того, згідно вимог ст. 11 Закону України «Про судову експертизу», не може залучатися до проведення судової експертизи та виконання обов`язків судового експерта особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною, а також та. яка мас не зняту або не погашену судимість, або на яку протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією або дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення кваліфікації судового експерта.

Крім цього, ч. 2 ст. 69 КПК України встановлено, що не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого.

Суд звертає увагу, шо захисником обвинуваченим не наведено жодного доказу щодо реального конфлікту інтересів, зокрема це суперечність між приватним інтересом експерта «Київського обласного бюро судово-медичної експертизи» та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень на час складення останнім вищезазначеного висновку експерта.

Суд звертає увагу, що згідно ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно, зазначені доводи безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного висновку експерта.

На час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не наведено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для призначення повторної експертизи, тому клопотання захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 242, 243, 332 КПК України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення повторної (комплексної) судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 19.10.2023.

Суддя ОСОБА_9