Справа № 278/1120/23
В И Р О К

Іменем України

11 січня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, фізичної особи підприємця (далі - ФОП), не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и в:

9 січня 2024 року між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000241.

З угоди вбачається, що у достовірно невстановлений день та час з метою здійснення діяльності, пов`язаної з деревообробкою в АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_4 облаштував на території одноповерхове дерев`яне складське приміщення, після чого, в порушення п. 3.2.1 Правил охорони праці в деревообробній промисловості, затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 31.01.2005 № 20 (далі - Правила), поряд із складським приміщенням встановив під накриттям саморобний деревообробний верстат із металевим каркасом для подавання дошки та виходу обробленої обрізаної дошки без захисного огородження небезпечної зони (дискової пили) верстату, що запобігає можливості потрапляння на працівника частинок матеріалу, що обробляється.

В подальшому, 04.06.2022 ФОП ОСОБА_4 , перебуваючи за вказаною вище адресою, у порушення вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України, ст. 18 Закону України «Про охорону праці» без укладання трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням, проведення інструктажів з питань охорони праці, з метою здійснення обробки деревини, залучив (фактично допустив) ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до вказаного виробничого процесу, який здійснювався за допомогою деревообробного верстату. При цьому ОСОБА_4 розподілив обов`язки таким чином, що він керував процесом різання деревини на пульті деревообробного верстату, ОСОБА_8 подавав необрізану дошку в станок, а ОСОБА_6 повинен був виймати готову дошку із верстату та складати її поряд. Під час вказаних робіт, працюючи за відсутності засобів колективного захисту - захисного огородження небезпечної зони (дискової пили) верстату, частина дошки відлетіла та влучила в область тулуба ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в 6-му міжребер`ї зліва, раньовий канал якої проникає в плевральну та черевну порожнини з ушкодженням лівого купола діафрагми, наскрізного ушкодження лівої частки печінки, селезінки, тіла підшлункової залози із наявними 2-ма дерев`яними скалками в її тілі, масивної гематоми заочеревинного простору, наявність крові в лівій плевральній порожнині та черевній, рани в проекції 10-го ребра справа по лопатковій лінії та внутрішньо-м`язової гематоми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, під час виробничого процесу ФОП ОСОБА_4 не були дотримані вимоги ст. 24 КЗпП України, ст. 18 ЗУ «Про охорону праці», п. 3.2.1 Правил охорони праці в деревообробній промисловості, що перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманням ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 271 КК як порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що спричинило тяжкі наслідки, та узгодили йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та зі звільненням обвинуваченого на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 2 ст. 271 КК, оскільки він, будучи ФОП, порушив вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 12 КК вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є неумисним тяжким злочином; угоду укладено під час судового розгляду; потерпілим надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення від його відбування з випробуванням, відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який не судимий, добровільно відшкодував потерпілому всі витрати на лікування, надав потерпілому допомогу шляхом доставлення до лікарні, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Суд вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням без призначення додаткового покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Потерпілий не заперечував проти затвердження угоди судом. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речовий доказ підлягає залишенню в розпорядженні власника, інший - знищенню.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд,

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000241 угоду про визнання винуватості від 9 січня 2024 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді обмеження волі на строк три роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 7173 (сім тисяч сто сімдесят три) гривні 64 копійки судових витрат на залучення експертів при проведенні судових експертиз.

Речові докази: деревообробний верстат - залишити в розпорядженні власника, кору деревини - знищити.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпілий та захисник мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1