ун. № 759/2194/23
пр. № 1-кп/759/419/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого кримінальне провадження №0000032 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Полтава, громадянина України, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді начальника відділення зв`язку - начальника зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «майор», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про громадянство України» громадянином України, являючись військовослужбовцем та маючи військове звання «майор», проходячи військову службу за контрактом на посаді начальника відділення зв`язку - начальника зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась по АДРЕСА_1 , в порушення ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась по АДРЕСА_1 , в один із днів весни 2014 року, але не пізніше 06.05.2014 року (точний час не встановлено), вчинив державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України - перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, що виразилося: у відмові в один із днів весни 2014 року, але не пізніше 06.05.2014 року (точний час не встановлено) на загальному шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 виконувати обов`язки несення військової служби у Збройних Силах України та заяві про намір проходити службу в Збройних Силах Російської Федерації; в укладанні контракту про проходження військової служби та зарахування в списки особового складу Збройних Сил Російської Федерації та проходженні військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил Російської Федерації, яка з березня 2014 року дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Він же, майор ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем та, проходячи військову службу за контрактом на посаді начальника відділення зв`язку - начальника зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), у військовому званні «майор», діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 13.05.2014 року, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби назавжди, без дозволу командування частини, вчинив нез`явлення на службу у визначений наказом від 12.05.2014 року №01 Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та директиві МО України та Генерального штабу ЗС України від 30.04.2014 року №Д-322/1/05 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя» час до військової частини НОМЕР_3 , та ухиляється від військової служби, слідства та суду, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився на службу, чим вчинив дезертирство.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_4 з наступних підстав.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 24.01.2023 у межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування. Встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 , а також повістки про виклик до слідчого неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери були направлені ОСОБА_4 . Постановою ст. слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 оголошено підозрюваного ОСОБА_4 в розшук. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 24.01.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання не прибув, будучи належним чином, в спосіб, передбачений вимогами КПК України шляхом публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та Святошинського районного суду м. Києва, повідомленим про розгляд справи, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2023 судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з обов`язковою участю захисника. Суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_4 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, мав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.

Суд, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, вважає загальновідомим наступне.

06.03.2014 у приміщенні Верховної Ради АР Крим, у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п.2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», Верховною Радою АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума» з визначенням 16.03.2014 датою такого волевиявлення, на яке одним з питань виносилося, зокрема, питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта.

11.03.2014, в порушення вищезазначених вимог законодавства України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим прийнято незаконну постанову № 1727-6/14 «О Декларации о независимости Автономной Республики Крым и города Севастополя», відповідно до якої «в случае если в результате предстоящего 16 марта 2014 года прямого волеизьявления народов Крыма будет прийнято решение о вхождении Крыма, включая Автономную Республику и города Севастополь, в состав России, Крым после референдума будет обьявлен независимым и суверенным государством с республиканской формой правления», «Республика Крым как независимое и суверенное государство в случае соответствующих результатов референдума обратиться к Российской Федерации с предложением о принятии Республики Крым на основе соответствующего межгосударственного договора в состав Российской Федерации в качестве нового субьекта Российской Федерации».

Відповідно до вищезазначених незаконних постанов 16.03.2014 проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Указом Президента України від 07.03.2014 № 261/2014 дія Постанови Верховної Ради АР Крим «Про проведення загальнокримського референдуму» від 06.03.2014 зупинена, а рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14.03.2014 визнана неконституційною.

Указом Президента України від 14.03.2014 № 296/2014 дія Постанови Верховної Ради АР Крим від 11.03.2014, якою прийнята «Декларація» та проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим» зупинена, а рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2014 від 20.03.2014 визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15.03.2014 № 891-VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.

В той же час, постановою Ради Федерації Федерального Зібрання Російської Федерації від 01.03.2014 № 48-СФ "Об использовании Вооруженных Сил Российской Федерации на территории Украины", надано згоду Президенту Російської Федерації на використання Збройних Сил Російської Федерації на території України.

На підставі ст. 5 Федерального Конституційного Закону Російської Федерації від 21.03.2014 № 6ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», Російською Федерацією незаконно було анексовано Автономну Республіку Крим України.

У зв`язку із цим, Постановою Верховної Ради України від 27.02.2015 № 129 - VIII Російську Федерацію визнано державою - агресором. Постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337 - VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», визначено, що збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII, з 20.02.2014 Автономна Республіка Крим та місто Севастополь фактично знаходились під окупацією військових підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.

Крім того, суд, безпосередньо дослідивши подані стороною обвинувачення докази, також встановив наступне.

Так, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 було визнано доцільним передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України, яким запропоновано передислокацію, зокрема військових частин (підрозділів) (т. 2 а.п. 25-26).

Указом Президента України № 339/2014 від 24.03.2014 було введено в дію вищезазначене рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» (т. 2 а.п. 25).

Згідно з наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України ОСОБА_8 від 22.04.2014, командира військової частини НОМЕР_1 було зобов`язано надати списки підпорядкованого особового складу, які вийшли до визначених місць знаходження військових частин на континентальній частині України та таких, що залишені для виконання завдань щодо виведення техніки та озброєння з тимчасово окупованої території; надання списків військовослужбовців, що не вийшли до визначених місць знаходження, повідомлення про таких військовослужбовців до правоохоронних органів (т.2 а.п. 27-33).

З копії спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України № Д-1 від 06.05.2014 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» вбачається, що військовослужбовці Збройних Сил України зобов`язані були прибути з тимчасово окупованої території з 06.05.2014 до 12.05.2014 у визначені пункти (т.2 а.п. 34-36).

Як видно з доповіді Начальника штабу - першого заступника Командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_9 від 17.11.2014, військова частина НОМЕР_1 була переміщена з анексованої АР Крим на континентальну частину України, постійним місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 визначено АДРЕСА_2 (т. 2 а.п. 37).

З копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 9 від 17.05.2014 вбачається, що частина військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 прибула з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 до АДРЕСА_2 та приступили до виконання своїх обов`язків, однак ОСОБА_4 до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 до АДРЕСА_2 не прибув та до виконання своїх обов`язків не приступив (т.2 а.п. 41-53).

Листом в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2014 № 76 ОСОБА_10 надано списки військовослужбовців офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 , які залишилися на тимчасово окупованій території, відповідно до яких ОСОБА_4 не виконав вимоги спільної директиви Міністра оборони України і начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № Д-1 «Про особливості проходження служби військовослужбовцями Збройних сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України», не прибув до визначеного пункту збору, залишившись на окупованій території Автономної Республіки Крим та виявив бажання продовжувати службу у Збройних Силах Російської Федерації (т. 2 а.п. 38-40).

З акту про проведення службового розслідування від 17.03.2015 вбачається, що ОСОБА_4 , будучи офіцером Військово-Морських Сил Збройних Сил України, з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь не прибув до визначених пунктів та у визначені строки (т. 2 а.п. 61-75).

Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 61 від 27.05.2014 майора ОСОБА_4 , начальника відділення зв`язку - начальника зв`язку штабу звільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з 13.05.2014 (т.2 а.п. 54).

Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 57 від 26.03.2015 ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України , знято зі всіх видів забезпечення та направлено документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2 а.п. 55).

Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 37 від 06.04.2015 колишнього майора ОСОБА_4 , колишнього начальника відділення зв`язку - начальника зв`язку штабу звільнено з військової служби у запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 21.03.2015 (т.2 а.п.56).

Відповідно до повідомлення про кримінальне правопорушення від 31.10.2014 № 3563, начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив військового прокурора Миколаївського гарнізону про те, що 564 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 не прибули до визначених пунктів збору, залишившись на окупованій території АР Крим, та виявили бажання продовжувати службу у Збройних Силах Російської Федерації (т. 2 а.п. 24).

Як вбачається з повідомлення про кримінальне правопорушення від 06.09.2022 №17/7/5-372нт, начальник 5 відділу 7 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України повідомив Керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про те, що в районі окупованого населеного пункту АДРЕСА_3 розташований командний пункт 126 обр бо зс рф (військова частина НОМЕР_2 , ППД с. Перевальне ТОТ АРК), де виконує свої службові обов`язки начальник відділу зв`язку штабу 126 обр бо підполковник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, мешканець м. Сімферополь ТОТ АРК, та чинить на даний час збройний опір підрозділам ЗСУ на території Херсонської області (т. 2 а.п. 76).

Крім того, начальник 5 відділу 7 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України листом від 31.10.2022 №17/7/5-584нт повідомляє слідчого, що військовослужбовець ЗС РФ зі складу 126 обрбо підполковник ОСОБА_4 , громадянин України, проходить військову службу на посаді начальника відділу зв`язку штабу військової частини НОМЕР_2 та чинить збройний опір підрозділам ЗСУ на території Херсонської області, а також встановлено його анкетні дані (т. 2 а.п. 77).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_11 , хід і результати якого фіксувалися за допомогою технічних засобів відеофіксації під час досудового розслідування, досліджених у судовому засіданні в порядку ч. 11 ст. 616 КПК України, свідок є військовополоненим, разом з ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території Автономної Республіки Крим за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому разом з ОСОБА_4 продовжив проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил Російської Федерації, яка з березня 2014 року дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 . З лютого 2022 року та до взяття в полон проходив військову службу разом з ОСОБА_4 на території Херсонської області у складі військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил Російської Федерації. ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді начальника відділу зв`язку штабу військової частини НОМЕР_2 ЗС РФ (т.2 а.п. 103-105).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.10.2022, свідок ОСОБА_11 серед пред`явлених фотознімків осіб впізнав ОСОБА_4 на фотознімку під № 3, оскільки з ним більше восьми років проходив військову службу (т. 2 а.п. 78-81).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 , хід і результати якого фіксувалися за допомогою технічних засобів відеофіксації під час досудового розслідування, досліджених у судовому засіданні в порядку ч. 11 ст. 616 КПК України, свідок разом з ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території Автономної Республіки Крим за адресою: АДРЕСА_1 . Весною 2014 року особовий склад військової частини НОМЕР_1 зібрали на загальне шикування, де ОСОБА_4 виявив бажання проходити службу в Збройних Силах Російської Федерації (т.2 а.п. 106-109).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2022, свідок ОСОБА_12 серед пред`явлених фотознімків осіб впізнав ОСОБА_4 на фотознімку під № 3 за рисами обличчя, характерною формою вух, носа (т. 2 а.п. 83-85).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_13 , хід і результати якого фіксувалися за допомогою технічних засобів відеофіксації під час досудового розслідування, досліджених у судовому засіданні в порядку ч. 11 ст. 616 КПК України, свідок разом з ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території Автономної Республіки Крим за адресою: АДРЕСА_1 . Весною 2014 року особовий склад військової частини НОМЕР_1 зібрали на загальне шикування, де ОСОБА_4 виявив бажання проходити службу в Збройних Силах Російської Федерації (т.2 а.п. 110-112).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022, свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених фотознімків осіб впізнав ОСОБА_4 на фотознімку під № 3 за рисами обличчя (т. 2 а.п. 86-88).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_14 , хід і результати якого фіксувалися за допомогою технічних засобів відеофіксації під час досудового розслідування, досліджених у судовому засіданні в порядку ч. 11 ст. 616 КПК України, свідок разом з ОСОБА_4 до квітня-травня 2014 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території Автономної Республіки Крим за адресою: АДРЕСА_1 . Весною 2014 року особовий склад військової частини НОМЕР_1 зібрали на загальне шикування, де ОСОБА_4 виявив бажання проходити службу в Збройних Силах Російської Федерації (т.2 а.п. 110-112).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.12.2022, свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених фотознімків осіб впізнав ОСОБА_4 на фотознімку під № 3 за рисами обличчя, характерною формою вух, носа (т. 2 а.п. 89-91).

Також, судом безпосередньо у судовому засіданні досліджено протокол огляду від 23.11.2022, під час якого оглянуто сторінку відеохостінгу «YouTube» користувача « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та посилання на файл, під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Як вбачається з протоколу, під час перегляду відео встановлено особу, яка одягнута у військову форму зс рф та схожа на ОСОБА_4 (т. 2 а.п. 92-96).

Що стосується наявності в ОСОБА_4 громадянства України, то даний факт підтверджується наступними доказами.

Як вбачається з листа УДМС в Полтавській області, ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим 13.12.1996 Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області. Відомості щодо припинення ОСОБА_4 громадянства України відсутні (т. 2 а.п. 97).

Згідно із листом заступника начальника Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 12.10.2022, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 зареєстрованим або знятим з обліку не значиться (т.2 а.п. 101).

Відповідно до листа Міністерства закордонних справ України від 06.12.2022 №71/17-532/2-100521, у МЗС відсутня інформація про звернення ОСОБА_4 з клопотанням про вихід з громадянства України або оформлення подання про втрату громадянства України (т.2 а.п. 98).

Листом начальника 5 відділу 7 управління ДВКР СБ України ОСОБА_15 від 12.01.2023 № 17/7/5-25нт надано відомості, відповідно до яких ОСОБА_4 до 24.02.2022 знаходився на ТОТ АР Крим та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , ТОТ АР Крим. Під час вторгнення Збройними Силами РФ, ОСОБА_4 24.02.2022 з особовим складом військової частини НОМЕР_2 на військовій техніці перетнули адміністративний кордон ТОТ АР Крим з материковою частиною України з метою виходу в район Нової Каховки та зайняття населеного пункту Веселе Бериславського району Херсонської області. Наприкінці серпня 2022 року підполковник ОСОБА_4 перебував у командному пункті бригади, розташованому в с. Дудчани Нововоронцовської ОТГ Бериславського району Херсонської області (т.2 а.п. 99).

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, інформація у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» про перетинання ОСОБА_4 державного кордону України відсутня (т. 2 а.п. 100).

Всі перелічені письмові докази суд оцінює за правилами документа згідно ст.99 КПК України, а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими.

Враховуючи узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані про діяльність ОСОБА_4 , як військовослужбовця Збройних Сил України, достовірними доказами обвинувачення, а тому кладе в основу свого вироку.

Більш того, всі вказані дані узгоджуються між собою та відомостями, які суд вважає загальновідомими.

Отже, аналізуючи всі зібрані по справі докази у їхній сукупності, взаємозв`язку та співставленні, й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08 квітня 2014 року), ч. 1 ст. 408 КК України, оскільки він, будучи громадянином України, вчинив державну зраду, тобто умисне діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, а також вчинив дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби у разі переведення до нового місця служби.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є особливо тяжким злочином та нетяжким злочином відповідно, наслідки вчиненого, які в подальшому призвели до незаконної анексії іноземною державою Автономної Республіки Крим, як території України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, однак з 24.02.2022 бере участь у бойових діях на стороні країни агресора, які ведуться на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавленні волі в межах санкцій ч.1 ст.111 КК України (в редакції до Закону № 1183-VII від 08 квітня 2014 року) та ч. 1 ст. 408 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) конфіскація майна встановлюється не тільки за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також і за злочини проти основ національної безпеки України незалежно від ступеня їх тяжкості.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч.1 ст.111 КК України, його тривалість, а також дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення ним даного злочину мав статус військовослужбовця Збройних Сил України, з 24.02.2022 бере участь у бойових діях на стороні країни агресора, які ведуться на тимчасово окупованій території Херсонської області, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 376,ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України (в редакції до Закону № 1183-VII від 08 квітня 2014 року) та ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.111 КК України (в редакції до Закону № 1183-VII від 08 квітня 2014 року) у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 1 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1