ЄУ № 712/2391/23
Провадження №1-кп/712/487/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000377 від 02.02.2023, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси, який є фізичною особою-підприємцем, маючого неповну вищу освіту, не одружений, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, не є депутатом, учасником бойових дій, учасником АТО, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2023 року приблизно о 20 год. 06 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по проїзній частині Замкового узвозу, зі сторони вулиці Байди Вишневецького в напрямку до вулиці Гагаріна, на нерегульованому перехресті з вулицею Гагаріна, під час виконання маневру повороту праворуч на проїзну частину вулиці Гагаріна, поблизу будинку № 52 по вулиці Гагаріна, проявив неуважність та порушив вимоги:

-п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Під час руху ОСОБА_7 , керуючи автомобілем BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по проїзній частині Замкового узвозу, зі сторони вулиці Байди Вишневецького в напрямку до вулиці Гагаріна, на нерегульованому перехресті з вулицею Гагаріна, під час виконання маневру повороту праворуч на проїзну частину вулиці Гагаріна, в напрямку до вулиці Розкопна, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по вул. Гагаріна біля будинку № 52, та позначений дорожнім знаком 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 «Зебра» Правил дорожнього руху України, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху свого транспортного засобу та не зупинився, не надавши дорогу пішоходові, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину вулиці Гагаріна по вказаному вище пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/142 від 21.02.2023, отримав тілесні ушкодження: травма голови з переломом скроневої кістки зліва з садном лівої виличної ділянки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. Спричинення потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № СТ/029Е-23 від 27.02.2023, з порушенням водієм автомобіля BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що 13.01.2023 приблизно о 20 год. 00 хв. він рухався по Замковому узвозу вниз до вул. Гагаріна зі швидкістю приблизно 35-40 км/год., оскільки він проживає не далеко по АДРЕСА_3 . В той час було дуже темно, оскільки вуличне освітлення було відсутнє на під`їзді до Замкового узвозу, по самому Замковому узвозу та по АДРЕСА_3 . Перед пішохідним переходом по вул. Гагаріна він почав знижувати швидкість і при повороті на вул. Гагаріна, вже десь на самому пішохідному переході, у світлі фар автомобіля побачив силует людини, натиснув на гальма, пішохід продовжив рух, потім перечепився через праву частину автомобіля, а саме праве крило, і опинився на іншій стороні автомобіля. Потерпілий на одязі не мав будь яких світло відбивних елементів, був у темних штанях, сірій куртці, темній шапці та коричневих черевиках. Після зупинки автомобіля, він разом зі своєю дівчиною, яка їхала поряд, вийшли з автомобіля, допомогли постраждалому підвестися та відвели його до зупинки громадського транспорту, дівчина викликала швидку медичну допомогу. По приїзду швидкої медичної допомоги потерпілого оглянули та забрали у медичний заклад. Під час ДТП потерпілий був у свідомості. Після цього приїхала поліція.

Цивільний позов визнає частково, згоден відшкодувати потерпілому ОСОБА_4 витрати пов`язані з лікуванням, але в меншому розмірі ніж зазначено в позовних вимогах. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що з моменту дорожньо-транспортної пригоди та майже під час всього розгляду справи в суді пропонував потерпілому ОСОБА_4 кошти, які останній витратив на лікування та на подальшу реабілітацію у сумі 120000 грн., але він відмовлявся брати кошти. Крім того, ним був здійснений грошовий переказ ОСОБА_4 через відділення «Укрпошти», але останній відмовився отримувати кошти.

В судовому засіданні були досліджені докази, які у своїй сукупності є логічними, послідовними, відповідають фактичним обставинам справи, є належними, допустимими, достатніми та узгоджуються між собою.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, 13.01.2023 приблизно о 20 год. 00 хв. йшов вздовж Замкового узвозу в напрямку до вул. Гагаріна на спортивний майданчик, який знаходиться поблизу Долини троянд. Підійшовши до пішохідного переходу зупинився, щоб подивитися по сторонам, ні з ліва, ні з права ніяких перешкод не було, транспорту не було, тому він вирішив продовжити рух. Пішохідний перехід мав діодну підсвітку. Дійшовши до середини пішохідного переходу, побачив світло фар на дорозі з лівої сторони від нього, почав відхилятися в сторону інстинктивно. Зреагувати не встиг, бо все сталося миттєво, відчув сильний поштовх, далі не пам`ятає нічого. Прийшов до свідомості вже лежачи на дорозі, все було як у тумані, боліла голова, на ліве вухо нічого не чув, боліла ліва рука і нога вище коліна. Чув голоси навколо себе, якісь люди допомогли йому підвестися, пам`ятає, що біля зупинки стояла карета швидкої медичної допомоги, а далі автомобіль БМВ. Медичні працівники питали його, що він відчуває, чи може рухатися, потім його відвели до автомобіля швидкої медичної допомоги. Ще пам`ятає, що до карети швидкої підійшов чоловік на ім`я ОСОБА_8 та залишив йому свій номер телефону повідомив, що бачив як все відбувалося. Після цього підійшов ОСОБА_9 та також залишив йому свій номер телефону. Потім його відвезли до 3-ї міської лікарні, зробили рентген голови, ноги, також зробили КТ. Крім того, потерпілий зазначив, що під час ДТП він був одягнений в темну куртку на рукаві якої є світло відбивний елемент. Вважає, що внаслідок ДТП, обвинуваченим ОСОБА_7 йому була заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що дійсно він був свідком ДТП, яка трапилася 13.01.2023 в м. Черкаси на проїзній частині Замкового узвозу, зі сторони вулиці Байди Вишневецького в напрямку до АДРЕСА_3 , на нерегульованому перехресті з АДРЕСА_3 . Того вечора було дуже темно, оскільки вуличне освітлення було відсутнє на під`їзді до Замкового узвозу, по самому Замковому узвозу та по АДРЕСА_3 . Він їхав на своєму автомобілі та перед ним їхав автомобіль BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Швидкість даного автомобіля була не велика, приблизно 30 км/год. Перед пішохідним переходом по вул. Гагаріна автомобіль почав знижувати швидкість і при повороті на вул. Гагаріна, приблизно на самому пішохідному переході, у світлі фар автомобіля побачив силует людини, яка підлетіла над капотом. Водій автомобіля BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , різко зупинився, та з нього вибігли хлопець та дівчина, які відразу підбігли до потерпілого, допомогли йому піднятися, та відвели його на зупинку, де посадили на лавку. В той час він також підбіг до потерпілого по цікавитися чи потрібна якась допомога. Останній був у свідомості та навіть особисто записав номер телефону, який він йому продиктував, зазначивши, що бачив обставини ДТП та в подальшому може бути свідком. Через деякий час приїхала карета швидкої медичної допомоги, потерпілого оглянули та забрали у медичний заклад.

Також свідок зазначив, що потерпілий був одягнений у речі дуже темного кольору без будь яких світло відбивних елементів і так як була суцільна темрява, він взагалі не був помітний на дорозі. Лише коли трапилася ДТП, в той час, коли відбувся удар, він помітив у світлі фар взуття потерпілого з білою підошвою.

Крім того, вина ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду місця події від 13.01.2023, схемою та фото таблицями;

-висновком судової автотехнічної експертизи № СТ/029Е-23 від 27.02.2023, згідно якої, у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, у діях водія автомобіля BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та на виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав;

-висновком судово-медичного експерта № 02-02/142 від 20.02.2023, відповідно до якого у ОСОБА_4 , згідно даних медичної карти стаціонарного хворого, мали місце ушкодження: травма голови з переломом скроневої кістки зліва з садном лівої виличної ділянки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли виникнути при наїзді автомобіля;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2022 та фото таблицями за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого вони детально пояснили та показали місце виходу пішохода ОСОБА_4 на проїзну частину вул. Гагаріна, поблизу буд.52, м. Черкаси, розташування автомобіля BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,на проїзній частині перед виїздом на нерегульоване перехрестя по вул. Гагаріна, поблизу буд.52, м. Черкаси, місце наїзду на пішохода ОСОБА_4 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2022 та фото таблицями за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого було встановлено момент потрапляння пішохода ОСОБА_4 в поле зору водія автомобіля BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,на проїзну частину вул. Гагаріна, поблизу буд. 52, м. Черкаси;

-висновком спеціаліста за результатами психодіагностичного обстеження від 10.07.2023.

Аналізуючи досліджені та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена повністю згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України).

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, а саме п.п. 2.3 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце роботи, за місцем роботи характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення, намагання відшкодувати заподіяну шкоду, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України, поклавши обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

З урахуванням конкретних обставин справи, а саме, що наїзд на потерпілого обвинуваченим був скоєний на пішохідному переході, обладнаному відповідними знаками дорожнього руху та дорожньою розміткою 1.14.1 «Пішохідний перехід», діючи всупереч до вимог пунктів 2.3 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому спричинені тяжкі тілесні ушкодження, суд вважає за необхідне при призначенні покарання ОСОБА_7 , крім основного покарання, застосувати також додаткове покарання - у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Доводи захисника про те, що обвинувачений є єдиною особою, який здійснює догляд за батьком інвалідом першої групи належними та допустимими доказами не підтверджені. Крім того, закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб у яких є певні життєві або сімейні обставини. Існування таких обставин потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

За таких обставин посилання захисника на те, що для обвинуваченого ОСОБА_7 керування транспортним засобом обумовлено необхідністю здійснення догляду за хворим батьком, не може бути безумовною підставою для не призначення такого покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Що стосується заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.

Так, цивільний позивач ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження, звернувся з цивільним позовом в якому просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 у розмірі 90318,44 грн. та спричинену йому моральну шкоду в розмірі 16000 грн. 00 коп., а також стягнути з ОСОБА_7 на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій у розмірі 484000 грн. 00 коп., та судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 40000 грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 484000 грн.00 коп. не визнав, посилаючись на те, що дана сума є досить завищеною. Він пропонував ОСОБА_4 суму у розмірі 120000 грн. 00 коп., в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, але останній відмовився від пропозиції, посилаючись на те, що дана сума є недостатньою для відшкодування нанесеної йому моральної шкоди.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» ОСОБА_11 до суду не з`явився, надав відзив на цивільний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування заперечень посилається на те, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_7 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», відповідно до полісу № 209966182 від 08.07.2022 року. Забезпеченим транспортним засобом, відповідно до полісу, є автомобіль BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до полісу встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 320000 (триста двадцять тисяч) гривень 00 копійок, за шкоду, заподіяну майну 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок. Розмір безумовної франшизи складає 0,00 копійок. Вважає, що вимоги цивільного позивача ОСОБА_4 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ним порушено порядок страхового відшкодування, - наразі цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 не настала, так як відсутнє рішення (постанова, вирок) про визнання останнього винним в ДТП. Крім того, цивільний позивач ОСОБА_4 всупереч встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку не звертався з повідомленням про ДТП, заявою про страхове відшкодування чи будь якими іншими документами. Відсутність звернення потерпілої особи до страховика не зобов`язує останнього проводити його розслідування та приймати рішення про здійснення страхового відшкодування. Крім того, позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_4 в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на його користь в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого в заявленому обсязі є необґрунтованими, відповідно такими, що не можуть бути задоволені рішенням суду в повному обсязі виходячи з наступного. Між цивільним позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» склалися відносини не з відшкодування завданої йому майнової шкоди, а з виплати страхового відшкодування, які врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і який має пріоритет у застосуванні до вказаних правовідносин. На відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачем в обґрунтування понесених витрат за період лікування надано копії чеків, однак, в зв`язку з відсутністю документального підтвердження відповідним закладом охорони здоров`я необхідності придбання зазначених у наданих чеках медичних препаратів, неможливо встановити необхідність придбання цих медичних препаратів для лікування потерпілого в заявленому обсязі. Таким чином, заявлена до стягнення сума в розмірі 90318 грн. 44 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП не підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами, а тому є такою, що не може бути задоволена в повному обсязі. Не обґрунтованою та завищеною є заявлений про відшкодування розмір моральної шкоди у сумі 16000 грн. 00 коп. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком у відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплат за шкоду, заподіяну здоров`ю. ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» було проаналізовано надані медичні та розрахункові документи та встановлено, що розмір обґрунтованих та документально підтверджених закладом охорони здоров`я витрат на лікування складає 7496 грн. 29 коп., оскільки решта заявлених вимог не узгоджується із вимогами ст.24 Закону.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Потерпілим за цим Законом (п.1.3 ст.1) є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п.23.1. ст.23 Закону).

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно постанови від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст. 26-1 Закону України №1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як вже встановлено судом, 13 січня 2023 року приблизно о 20 год. 06 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по проїзній частині Замкового узвозу, зі сторони вулиці Байди Вишневецького в напрямку до вулиці Гагаріна, на нерегульованому перехресті з вулицею Гагаріна, під час виконання маневру повороту праворуч на проїзну частину вулиці Гагаріна, поблизу будинку № 52 по вулиці Гагаріна, проявив неуважність та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину вулиці Гагаріна по вказаному вище пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 , отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Винуватим у даній ДТП визнано водія автомобіля BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 .

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209966182 від 08.07.2022, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_7 на строк з 09.07.2022 року по 08.07.2023 року забезпечено транспортний засіб BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за спричинену шкоду життю і здоров`ю 320 000 грн., майну 160 000 грн., розмір франшизи нуль грн. 00 коп.

Відповідно до наданих до суду медичних та розрахункових документів (квитанцій, фіскальних чеків) за період лікування ОСОБА_4 були придбані медичні препарати, оплачені консультативні послуги лікаря, діагностики на загальну суму 10318,44 грн.

Враховуючи, що відповідальність ОСОБА_7 , як водія забезпеченого транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», відповідальність за цю шкоду слід покласти на страховика, оскільки в силу вимог ст.1, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює таку виплату потерпілій в ДТП особі.

Суд вважає безпідставними доводи представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» стосовно того, що цивільний позивач ОСОБА_4 всупереч встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку не звертався з повідомленням про ДТП, заявою про страхове відшкодування чи будь якими іншими документами, оскільки зазначене спростовується поясненнями ОСОБА_4 та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами з яких вбачається, що останній звертався з повідомленням про ДТП.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування витрат на лікування, суд бере до уваги як належні, допустимі та достовірні докази виписку з історії хвороби потерпілого, рахунки, квитанції, фіскальні чеки на оплату лікарських препаратів та проведення обстеження.У відповідності до положень ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які мають свідчення про обставини, що мають значення для справи, для вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі, або належним чином завіреної копії. В даному разі для вирішення спору необхідні товарні фіскальні чеки, квитанції якими підтверджується, що саме придбані ці ліки для лікування та їх вартість. Надані до суду потерпілим ОСОБА_4 документи повністю підтверджують факт здійснення матеріальних витрат на лікування на суму 10318 грн. 44 коп. Щодо решти суми у розмірі 80000 грн. -потерпілий не надав належних та допустимих доказів підтвердження понесення витрат на лікування на вказану суму, тому суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» витрати понесені ОСОБА_4 на лікування лише в сумі 10318 грн. 44 коп.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що в результаті ДТП потерпілому ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, яка полягала у втраті звичайного способу життя, погіршення працездатності, зневірі у власному фізичному, психічному та фінансовому благополуччі.

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Судом встановлено, що страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю, становить 10318 грн. 44 коп., тому з цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає стягненню моральна шкода частково, у розмірі 515 грн.92 коп. (10318,44*0,05).

Суд вважає безпідставними посилання потерпілого ОСОБА_4 , стосовно того, що з цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на його користь підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 16000 грн. 00 коп.( 320000*0,05), оскільки для визначення розрахунку моральної шкоди потерпілий зазначив суму у розмірі 320000 грн. 00 коп., яка є страховою сумою за шкоду заподіяну життю та здоров`ю відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209966182 від 08.07.2022, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_7 , а згідно вимог вищезазначеного Закону відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю і розмір якої був встановлений судом у сумі 10318 грн. 44 коп.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер правопорушення дорожня-транспортна пригода за участю водія і пішохода, де, по зрівнянню з водієм, пішохід є найменш захищеним. При цьому, в першу чергу, на водія покладається обов`язок забезпечити дотримання правил безпеки руху, слідкувати за дорожньою обстановкою і своєчасно приймати відповідні заходи у разі її зміни. Вказаних вимог водій ОСОБА_7 не дотримався і допустив порушення Правил дорожнього руху, яке суд вважає грубим. В результаті даного ДТП піддане небезпеки життя та здоров`я людини, які відповідно до ст.3 Конституції України, визнаються найголовнішими соціальними цінностями.

Так, в результаті ДТП потерпілий ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому призвели до його тривалого лікування.

Також суд враховує глибину та тривалість душевних страждань потерпілого, погіршення його фізичних здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, а саме те, що він переніс сильні душевні хвилювання у зв`язку з травмуванням, страждання та психоемоційний стрес, втратив звичайний спосіб життя, зазнав погіршення працездатності, зневірі у власному фізичному, психічному та фінансовому благополуччі.

Суд вважає, що вказані наслідки ДТП з вини обвинуваченого призвели до значного порушення звичного способу життя потерпілого ОСОБА_4 і він вимушений докладати значних додаткових зусиль для його організації та відновлення свого душевного стану.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 200000 грн. 00 коп., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

Крім того, положеннями ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Згідно з п. 4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Потерпілим ОСОБА_4 було заявлено про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 40000 грн. В обґрунтування понесених витрат, адвокат ОСОБА_5 надав договір про надання правової допомоги від 16.05.2023 року, додаткову угоду № 1 від 13.07.2023 до Договору, акт виконаних робіт адвокатом від 13.07.2023, та платіжну інструкцію від 02.06.2023 на суму 20000 грн.

Сторона захисту (сторона цивільного відповідача) клопотала про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання послуг і обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт , а тому сторона відповідача такі витрати визнає частково.

З досліджених судом письмових доказів, наданих в обґрунтування понесених витрат, судом встановлено, що понесені потерпілим ОСОБА_4 процесуальні витрати у кримінальному провадженні у вигляді витрат на професійну правову допомогу, документально підтверджені на суму 20000 грн., та п.3 Додаткової угоди № 1 від 13.07.2023 до Договору передбачено, що оплата за надання правової допомоги здійснюється протягом 100 днів з дня підписання Акту виконаних робіт від 13.07.2023 року.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи обставини кримінального провадження, суд вважає, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі у сумі 40000 грн.

Судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 4779,60 грн. сплачені обвинуваченим ОСОБА_7 в повному обсязі.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_7 не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Під час судового розгляду за клопотання потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.05.2023, накладено арешт на автомобіль марки BMW 340, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який належить обвинуваченому ОСОБА_7 , заборонивши його відчуження та будь-яку зміну права власності до скасування арешту. Із змісту ухвали вбачається, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів та виконання рішення суду в частині задоволення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_7 завдана потерпілому ОСОБА_4 моральна шкода не відшкодована, цивільний позов задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 200000 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 40000 грн., тому відсутні підстави для скасування арешту майна - автомобіля марки BMW 340, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року.

Накладений даною ухвалою суду арешт слід скасувати після набрання вироком законної сили та виконання його в частині відшкодування цивільного позову, згідно вимог ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» () на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 у розмірі 10318 (десять тисяч триста вісімнадцять грн.) 44 коп. та суму у розмірі 515 (п`ятсот п`ятнадцять грн.) 92 коп. в рахунок завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. в рахунок завданої моральної шкоди та судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Речові докази: автомобіль BMW 340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1