справа №991/9393/23
провадження №1-кс/991/9486/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

«26» жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000172 від 13 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання старшого детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000172 від 13 квітня 2023 року.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею, з метою необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте життя (стан здоров`я) підозрюваного ОСОБА_5 було прийнято рішення про розгляд в цій частині клопотання в закритому судовому засіданні.

Обставини, якими обґрунтоване клопотання прокурора

Клопотання обґрунтоване тим, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000172 від 13 квітня 2023 року за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що, за версією слідства, з метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , використовуючи підконтрольні іноземні компанії «Velafichita Holdings LTD» та «Letnon Limited» (підприємства - резиденти республіки Кіпр), 03 грудня 2009 року створили та зареєстрували на території Великої Британії юридичну особу «Одеса аеропорт Девелопмент Лімітед» («Odessa airport development Ltd.»), виступивши її бенефіціарними власниками, а з метою маскування особистої ролі у вчиненні злочину, залучили як виконавця підконтрольного та підзвітного їм ОСОБА_8 , який, у відповідності до заздалегідь розробленого плану, 14 квітня 2010 року очолив створене ТОВ «Одеса Аеропорт Девелопмент» та в подальшому спільно створене з Одеською міською радою ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса». Після обрання 04 листопада 2010 року міським головою Одеської міської ради ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залучили його до вчинення злочину як виконавця, який, обіймаючи посаду міського голови Одеської міської ради, повинен був забезпечити прийняття сесією Одеської міської ради рішення, відповідно до якого ТОВ «Одеса Аеропорт Девелопмент» поза конкурсною процедурою буде визначене як таке, з яким Одеська міська рада створить спільне товариство та рішення про передачу майна КП «Міжнародний аеропорт Одеса» цьому товариству на згаданих умовах, підписавши їх, забезпечити підписання акту приймання-передачі майна та, не пізніше грудня 2011 року - підписання та видачу ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» свідоцтво про право приватної власності на таке майно. На виконання вказаного, за сприянням ОСОБА_9 , на сесії Одеської міської ради було прийнято рішення Одеської міської ради «Про заходи щодо реконструкції та розвитку «Міжнародного аеропорту «Одеса», відповідно до якого Одеська міська рада повинна була виступити співзасновником ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» та яким передбачалось надання згоди КП «Міжнародний аеропорт Одеса» на укладення договору про спільну діяльність з таким Товариством. 29 квітня 2011 року вказаний проект рішення був включений в порядок денний сесії Одеської міської ради та в цей же день - позитивно проголосований. У подальшому, з метою передачі майна у приватну власність саме ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», а фактично ТОВ «Одеса Аеропорт Девелопмент», ОСОБА_9 забезпечив підготовку та підписав з іншим аніж був проголосований текстом рішення, відповідно до якого у пункті 1-му цього рішення зазначив, що Одеська міська рада виступала співзасновником ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» спільно саме з ТОВ «Одеса Аеропорт Девелопмент», чим фактично вніс у таке рішення завідомо неправдиві відомості. З метою визначення вартості майна КП «Міжнародний аеропорт Одеса» та подальшої передачі його до статутного капіталу ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» саме в розмірі 25%, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 забезпечили проведення ПП «Бюро Маркуса» оцінки ринкової вартості основних засобів підприємства, за звітом якого загальна вартість основних засобів термінального комплексу і супроводжуючих служб (2488 позицій) складає 118 350 549 грн. При цьому, майно КП «Міжнародний аеропорт Одеса» не могло бути передано в статутний капітал ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», оскільки метою проведення оцінки було використання майна в бухгалтерському обліку і врахування при прийнятті управлінських рішень, а не розпорядження чи відчуження майна шляхом внесення його в статутний капітал. За сприяння ОСОБА_9 , Одеською міською радою прийнято рішення №835-VI від 08 липня 2011 року «Про визначення частки Одеської міської ради у статутному капіталі ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» та внеску КП «МАО» у спільну діяльність», відповідно до якого визначено статутний капіталу ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» у розмірі 473 402 196 грн та частку Одеської міської ради у ньому в розмірі 118 350 549 грн, що складатиме 25%, затверджено висновок ПП «Бюро Маркуса» та погоджено, що в якості вкладу до статутного капіталу ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеська міська рада вносить майно загальною вартістю 118 350 549 грн в кількості 2 488 одиниць. Пунктом 1 зазначеного рішення надано згоду заступнику міського голови на підписання протоколу про створення товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса» та його Статуту. Пунктом 9.2.9.10 Статуту Товариства передбачено, що для прийняття рішень Загальними зборами з запропонованих питань, рішення вважається прийнятим, якщо про свою позицію з приводу такого рішення повідомили учасники, які володіють більше 60% голосів та за прийняття такого рішення проголосувала необхідна кількість учасників, що володіють більш ніж 50 % загальної кількості голосів учасників товариства. Таким чином, Одеська міська рада позбавлялась можливості впливати на господарську діяльність ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», а також розпоряджатись його майном і доходом. З огляду на викладене, ОСОБА_9 , діючи відповідно до розробленого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 злочинного плану, на даному етапі вчинення злочину виконав усі необхідні дії для передачі у приватну власність майна КП «Міжнародний аеропорт Одеса» саме ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса».

Крім цього, п. 2 рішення ОМР №835-VI передбачалось затвердження договору про корпоративні принципи управління товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса» та надання згоди заступнику міського голови ОСОБА_10 на підписання від імені Одеської міської ради зазначеного договору. Пунктом 8 цього ж рішення передбачалось підписання акта приймання-передачі майна у статутний капітал ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса». Однак, заступники міського голови - ОСОБА_11 , а у подальшому і ОСОБА_12 відмовлялися підписати відповідний договір навіть на прохання ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , у зв`язку з чим були усунуті від посад та призначено на вказану посаду ОСОБА_13 , який 21 жовтня 2011 року підписав необхідні документи. Пізніше, 31 жовтня 2011 року ОСОБА_13 та ОСОБА_8 підписали акт приймання-передачі майна, що передається у власність Одеською міською радою в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», яким ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» в якості внеску до статутного капіталу прийняло у власність 2488 одиниці основних засобів Міжнародного аеропорту «Одеса» на суму 118 350 549 грн, при цьому 535 одиниць основних засобів з 2488 були аеродромними об`єктами, що забезпечують безпеку польотів та не могли бути відчуженими. З метою завершення вчинення злочину, 19 січня 2012 року ОСОБА_8 здійснив перереєстрацію майна - 2 488 одиниць основних засобів Міжнародного аеропорту «Одеса» на суму 118 350 549 грн за ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса». З огляду на викладене, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи як організатори вчинення злочину, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , як його виконавці, за версією слідства, на даному етапі досягнули мети вчинюваного злочину. 09 листопада 2011 року між ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» в особі ОСОБА_8 та КП «Міжнародний аеропорт Одеса» укладено Генеральну угоду про основні принципи співробітництва, а 20 грудня 2011 року - договір Доручення, за яким було делеговано право підписання договорів від імені Міжнародного аеропорту «Одеса» від КП «Міжнародний аеропорт Одеса» до ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса». Таким чином, детектив вказує, що організатори вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_7 отримали повний контроль технологічного циклу та фінансово-господарської діяльності Міжнародного аеропорту «Одеса».

За даними слідства, з метою створення видимості виконання умов договору «Про корпоративні принципи управління ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» в частині формування своєї частки статутного капіталу, ОСОБА_8 , будучи директором ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», відкрив у належному організаторам вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ПАТ «Фінбанк» розрахунковий поточний рахунок для забезпечення діяльності ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», на який були перераховані кошти від ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент» на суму 177 700 000 грн та 177 351 647 грн. Водночас, на підставі додаткової угоди, укладеної між ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» та ПАТ «Фінбанк», до депозитної угоди №118/11/11, грошові кошти в сумі 177 700 000 грн стали предметом застави та були заблоковані банком за договорами застави майнових прав по кредитних зобов`язаннях підприємств, які не мали жодного відношення до діяльності ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса». Зазначеною угодою передбачалося право банку погасити заборгованість шляхом списання грошових коштів з рахунку у будь-який момент без надання будь-яких пояснень на протязі дії договору. При цьому, дострокове розірвання генеральної депозитної угоди та додаткових угод до неї за ініціативи ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» не допускалося до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Вказані банківські операції стали прямим порушенням умов п. 4 першого розділу договору «Про корпоративні принципи управління ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», яким передбачалось обмеження щодо використання грошових коштів ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» до початку будівництва злітно-посадкової смуги в сумі, що перевищує 10% від його статутного капіталу.

20 травня 2013 року організатори вчинення злочину ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , із залученням його виконавця - ОСОБА_8 , начальників юридичного відділу та фінансового департаменту ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» - ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , а також представника ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент» ОСОБА_16 , які не були обізнані про злочинні плани організаторів злочину, забезпечили проведення загальних зборів учасників ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», яке оформлено протоколом №1-2013 від 20 травня 2013 року, та за відсутності представників Одеської міської ради, учасниками зборів було винесено рішення про залучення кредитної лінії в розмірі 30 000 000 доларів США ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та передачу банку в заставу/іпотеку майнових прав та майна ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», на виконання якого 16 жовтня 2013 року був укладений кредитний договір №151413К6. Для виконання передбачених кредитним договором зобов`язань, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 забезпечили укладення між ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» низки договорів застави, іпотечних договорів та договору поруки, відповідно до яких все майно, отримане внаслідок вчинення злочину від КП «Міжнародний аеропорт Одеса», у тому числі 75% корпоративних прав ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», а також приміщення Нового терміналу і права на вказане майно передані ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в якості гарантій виконання умов договору №151413К6 від 16 жовтня 2013 року. Разом з цим, упродовж 2013 - 2023 років ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» сплатило ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» лише частину основного боргу у сумі 410 259,17 доларів США.

Таким чином, за версією органу досудового розслідування, організатори вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили усі необхідні дії, спрямовані на унеможливлення повернення майна аеропорту його законному власнику та при цьому за викладених обставин в період часу з 01 червня 2012 року по 31 грудня 2022 року привласнили дохід від аеропортової діяльності в розмірі 2 млрд 576 млн 081 тис. грн.

Отже, як зазначає детектив у клопотанні, за вказаних обставин, ОСОБА_5 вчинив організацію та керування заволодінням чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

29 серпня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

На підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри детектив у своєму клопотанні навів перелік доказів які, на думку сторони обвинувачення, об`єктивно пов`язують підозрюваного зі злочином, про підозру у вчиненні якого йому повідомлено. На переконання детектива, вказані докази є достатніми для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри і вона повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо рівня «обґрунтованості».

07 вересня 2023 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду, яка залишена без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2023 року із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 268 400 000 грн.

Ухвалою від 12 жовтня 2023 року слідчий суддя Вищого антикорупційного суду залишив підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зменшив розмір застави до 230 000 000 грн.

Детектив зазначає, що у ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На переконання органу досудового розслідування, оскільки на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 не зменшилися, слідством встановленні додаткові обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу (застосування застави у більшому розмірі у кримінальному провадженні №0000057; додаткові обставини про високий майновий стан підозрюваного), на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, оскільки слідству необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, що не могло бути здійснено і завершено раніше з об`єктивних причин, зважаючи на особливу складність даного кримінального провадження, у зв`язку з чим даний час наявна обґрунтована потреба у продовженні строку дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Позиція сторін у судовому засіданні

Прокурор та детектив в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 проти клопотання детектива заперечували та просили відмовити у його задоволенні. Захисник послався на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри та недоведення стороною обвинувачення існування зазначених ними в клопотанні ризиків. На переконання сторони захисту, повідомлення про підозру як в частині використання службового становища, так і в частині заволодіння майном з використанням службового становища є необґрунтованим. Наголосив, що події, які розслідуються у кримінальному провадженні, відбувалися ще у 2011 році та вже були предметом дослідження у двох кримінальних провадженнях, в яких прийняті рішення про їх закриття.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника.

Крім того, сторони довели до відома слідчого судді про досягнення між ними певного компромісу щодо погодженої суми застави, яка дорівнює 155 000 000 грн та просили врахувати таку домовленість під час прийняття рішення за цим клопотанням.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді

Перш ніж перейти до оцінки досліджених матеріалів сторін у цій справі, хотів би зазначити про, що дане клопотання потрапило на мій розгляд з причин перебування основного слідчого судді у відпустки.

В той же час, відповідно до затверджених процедур, що встановленні у Засадах використання автоматизованої системи документообігу Вищого антикорупційного суду, я є основним слідчим суддею у кримінальному провадженні №0000057 від 22 лютого 2022 року, в якому ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 підозрюються у керівництві злочинної організації на території м. Одеси, яка не пізніше листопада 2021 встановила контроль над діяльністю Одеської міської ради та систематично отримувала дохід від вчинення злочинів проти власності та службових злочинів - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 369 КК України.

Тобто, розглядуючи достатньо велику кількість клопотань (більше 100) в межах кримінального провадження №0000057, як основний слідчий суддя, я зміг сформувати власну думку щодо подій, які обертаються навколо Одеської області та які Національним антикорупційним бюро кваліфікуються як неправомірні, з`ясувати відношення підозрюваного ОСОБА_5 до покладених слідчими суддями на нього обов`язків та схильність до їх порушення, оцінити його загальний стан здоров`я та потребу в лікуванні закордоном для проведення органозберігаючої операції і наявність у нього хронічних захворювань та пов`язані з ними протипоказання щодо застосування електронного засобу контролю (справи №991/4853/23, справи №991/1819/23), дослідити його майновий стан (справа №991/6137/23) та пам`ятаю прийняте мною рішення про забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_5 та накладення арешту на усе виявлене органом досудового розслідування його майно (справа №991/6370/22).

Прокурор ОСОБА_17 , обґрунтовуючи подане клопотання в частині наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , а також в частині його майнового стану та спроможності сплатити визначену слідчим суддею заставу у розмірі 230 000 000 грн, посилається на кримінальне провадження №0000057 та надає мою останню ухвалу з цього провадження від 18 вересня 2023 у справі №991/7814/23, тобто представники сторони обвинувачення в цій справі вважають пов`язаними між собою ці два кримінальних провадження як за суб`єктом, так і за інформацією, яка може бути використана в двох цих справах (т.1, а.с.105-114). Слідчий суддя вважає за можливе використання загальнодоступної інформації (загальний доступ у ЄДРСР), яка міститься в іншому, пов`язаному з цим кримінальному провадженні та стала відома слідчому судді під час розгляду різноманітних клопотань і, на мою думку, таке використання не призводить до порушення принципу диспозитивності (ч.3 ст.26 КПК України) та сприяє дотриманню справедливості судового процесу та кримінального провадження в цілому.

Про існування кримінального провадження №0000172 від 13 квітня 2023 року та фігурування у ньому ОСОБА_5 я дізнався під час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_18 в межах провадження №0000057 від 22 лютого 2022 рокупро звернення застави в дохід держави та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави більшого розміру (справа №991/7814/23).

Вважаю за доцільне на початку цього рішення закцентувати увагу на наступних особливостях, на які я звернув увагу, зокрема на висловлюваннях прокурора ОСОБА_3 та детектива ОСОБА_4 , які, обґрунтовуючи свою позицію, зазначали та апелювали наступними конструкціями:

-«Ви ж розумієте, яка була влада в Одесі у 2011 році»;

-«Ви ж розумієте, що більшість депутатів були представниками «Партії Регіонів»;

-«Є питання до прокурора Одеської області щодо його бездіяльності»;

-«Є питання до заступника Генерального прокурора України, який подав заяву до Вищого господарського суду про відкликання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2015 року у справі №916/4525/14, якою було скасоване рішення Господарського суду Одеської області від 13 липня 2015 року у справі №916/4525/14 (т.2, а.с.52-66) та затверджено мирову угоду між Одеською міською радою, ТОВ «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» та ТОВ «Одеса Аеропорт Девелопмент»;

-«Люді зневірилися та зазначають, що ніхто крім НАБУ не розбереться в цій справі»;

Зазначені конструкції озвучувалися протягом всього розгляду справи, в різних інтерпретаціях та у промовах детектива і прокурора вбачалося, що вони розмежовують події, які переживала наша держава до Революції Гідності, та після неї, маючи на увазі та вкладаючи в зазначені висловлення наступний зміст - що держава змінилася та змінилися підходи в регулюванні суспільного життя, у тому числі в частині розслідування злочинів правоохоронною системою України.

Характерною ознакою цього кримінального провадження є те, що абсолютна більшість наданих на розгляд слідчого судді матеріалів для підтвердження певного факту було отримано органом досудового розслідування в межах іншого кримінального провадження, яке проводилося НАБУ - 0000214 від 24 червня 2016 року та яке було закрито 20 грудня 2019 року, після зміни 10 червня 2019 року правової кваліфікації, а пізніше і підслідності заступником керівника САП ОСОБА_19 . Пізніше, 25 листопада 2020 року, Першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_20 була скасована постанова слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 20 грудня 2019 року та визначено підслідність за НАБУ. Як повідомив детектив ОСОБА_21 в судовому засіданні, який згідно наданого стороною захисту витягу з ЄРДР станом на 02 березня 2018 року був старшим групи детективів, який проводив розслідування кримінального провадження №0000214 від 24 червня 2016 року, що на сьогоднішній день воно не закрито та детективами НАБУ продовжується його розслідування (т.4, а.с.68, 69). Можливість (правову підставу) використання зазначених матеріалів з іншого провадження орган досудового розслідування підтверджує рішенням слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09 травня 2023 року у справі №991/3915/23 про надання дозволу на тимчасовий доступ до оригіналів матеріалів кримінального провадження (т.2, а.с.189-196).

Особливістю поданого клопотання було і те, що представники сторони обвинувачення надали до суду тільки 3 томи матеріалів, при цьому протягом всього розгляду апелювали про наявність інших матеріалів, в яких підтверджується той чи інший факт на підтвердження слідчої версії, навіть в перерву принесли додаткові матеріали справи, але інших матеріалів до судової справи не додали. Слідчий суддя, звісно, довіряє відповідальним твердженням представників будь-якої із сторони, але в межах розгляду клопотання, з урахуванням триманням особи під вартою, вважає, що таке твердження повинно бути підкріплено і зібраними доказами (відомостями) у відповідності до вимог процесуального законодавства України.

Не можу не зазначити, що в межах цього кримінального провадження №0000172 іншим слідчим суддею Вищого антикорупційного суду 07 вересня 2023 року була надана власна оцінка матеріалам кримінального провадження та було прийняте рішення про тримання під вартою ОСОБА_5 з альтернативою застави у розмірі 268 400 000 грн і покладенням обов`язків (т.1, а.с.52-77). Зазначене рішення було переглянуто апеляційною інстанцією та залишено в силі (т.1, а.с.77-93). Пізніше, 12 жовтня 2023 року, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду розмір застави, як альтернативний запобіжний захід для ОСОБА_5 , був зменшений до 230 000 000 грн (т.1, а.с.94-100).

Продовжуючи свою думку, хочу зазначити, що слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу своїх колег, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність обставин, які можуть вплинути на застосований запобіжний захід до підозрюваного, який продовжує триматися під вартою. Крім того, діюче процесуальне законодавство не передбачає необхідності слідувати висновкам, які були зроблені попереднім слідчим суддею та суддями апеляційної інстанції, тому вважаю за можливе надати свою власну оцінку обставинам цього кримінального провадження, з урахуванням, у тому числі додаткових відомостей, які не були відомі (не були долучені) під час застосування запобіжного заходу та врахувати їх, у тому числі під кутом спливу часу досудового розслідування.

Останнє, що хотів зазначити, що прохальна частина клопотання була сформована представниками сторони обвинувачення таким чином, що потребувала додаткових уточнень та фактично змінювала попередні прийняті рішення. Проявлена ініціатива слідчого судді в необхідності уточнення стороною обвинувачення прохальної частини клопотання не є проявом упередженості та не спричинила будь-яких негативних наслідків для кожної із сторін, а навпаки дозволила забезпечити розгляд цього клопотання в розумний строк, без його повернення ініціаторам та/або формальної відмови.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частина 5 ст.199 КПК України визначає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. На моє розуміння, положення ч.5 ст.199 КПК України стосується виключних випадків, мова про які йде у ч.4 ст.183 КПК України, щодо можливості (права) не визначати розміру застави у кримінальному провадженні.

В той же час, з урахуванням застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативою застави у розмірі 230 000 000 грн, а не без такої, і покладенням обов`язків (т.1, а.с.52-77), слідчий суддя допускає можливість, у разі підтвердження факту відсутності підстав для продовження строку тримання під вартою, застосувати визначений законодавцем загальний підхід, який зазначений у ч.3 ст. 176 КПК України (слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам), та надати власну оцінку дотриманню стороною обвинувачення положень ст.184 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положення ст. 194 КПК України визначають, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення;

-наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (п.2 ч.3 ст.199 КПК України);

-чи виправдовують зазначені у клопотанні обставини подальше тримання підозрюваного під вартою та чи є можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000172 від 13 квітня 2023 року, в якому, зокремаОСОБА_5 29 серпня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, яка складена детективом НАБУ ОСОБА_22 та погоджена заступником керівника САП ОГП ОСОБА_23 (т.1, а.с.30-49).

23 жовтня 2023 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000172 від 13 квітня 2023 року до шести місяців, тобто до 29 лютого 2024 року (т.4, а.с.13).

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, не встановлює наявність в його діях складу злочину та ступінь його вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості, тобто не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише об`єктивно та розумно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

За версією органу досудового розслідування, усвідомлюючи високий рівень дохідності Міжнародного аеропорту Одеса, діючи умисно, з метою протиправного та незаконного заволодіння майном КП «Міжнародний аеропорт Одеса» та привласнення доходу від його діяльності, представники сфери великого бізнесу міста Одеси ОСОБА_5 і ОСОБА_7 (прізвище та ім`я змінено з ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в період з грудня 2009 року по квітень 2011 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, домовились про спільне вчинення злочину, з огляду на що розпочали організацію та планування його вчинення у спосіб створення через офшорні підконтрольні іноземні компанії юридичної особи - резидента держави Україна, залучення як виконавця до вчинення злочину міського голови Одеської міської ради, який повинен був забезпечити прийняття сесією Одеської міської ради рішення, відповідно до якого створена ними юридична особа - резидент поза конкурсною процедурою буде визначена як така, з якою Одеська міська рада створить спільне товариство та рішення про передачу майна КП «Міжнародний аеропорт Одеса» цій юридичній особі на умовах, що 75% спільно створеного підприємства буде належати їй, а 25% - Одеській міській раді, забезпечити підписання акту приймання-передачі майна та видачу свідоцтва про право приватної власності на таке майно, обернення його на свою користь, а також подальше розпорядження ним з метою унеможливлення його повернення законному власнику.

З метою встановлення наявності чи відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджені наявні в матеріалах клопотання докази та проаналізовано доводи, викладені у клопотанні, роз`яснені прокурором в судовому засіданні та долучені стороною захисту.

Дослідивши додані до клопотання прокурора матеріали, обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення та можливу роль ОСОБА_5 у ньому, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтованість підозри щодо вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою в частині організації заволодіння (розтрати згідно витягу з ЄРДР від 23 жовтня 2023 року, т.1, а.с.28-29) майном КП «Міжнародний аеропорт Одеса».

Слідчий суддя погоджується з твердженням органу досудового розслідування, що службові особи Одеської міської ради під час прийняття рішень від 29 квітня 2011 року №731-VI та від 08 липня 2011 року №835-VI вийшли за межі своїх повноважень та порушили своє ж власне рішення в частині заборони на зміну форми власності майна (п.10 рішення, т.2, а.с.23), а затвердження Одеською міською радою договору про корпоративні принципи управління, погодження (розподіл) розміру частки в статутному капіталі ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА» (25% - частка територіальної громади від загального статутного капіталу, 75% - частка ТОВ «ОДЕСА АЕРОПОРТ ДЕВЕЛОПМЕНТ») свідомо позбавило територіальну громаду здійснювати будь-який вплив на подальшу діяльність створеного товариства та прийняття вищим органом управління (загальними зборами) управлінських рішень.

Єдине, на чому я хочу закцентувати увагу, що, згідно з нормами діючого законодавства станом, на 2011 рік господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного капіталу (ст.115 ЦК України в редакції закону від 16 жовтня 2011 року та ст.85 ГК України в редакції закону від 02 жовтня 2011 року).

Згідно наданих прокурором відомостей, акт приймання-передачі нерухомого майна, як внесок до статутного капіталу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА», був укладений 31 жовтня 2011 року (т.2, а.с.39-40).

Можу погодитися з твердженням прокурора, з урахуванням різної практики щодо тлумачення моменту набуття права власності товариством, що моментом втрати права власності територіальної громади м. Одеса на нерухоме майно є 29 грудня 2011 року, тобто момент оформлення свідоцтва на право приватної власності за новоствореним господарським суб`єктом - ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА» (т.2, а.с.41).

В будь-якому випадку, в залежності від застосування норм права, Одеська міська рада втратила право розпорядження своїм майном не пізніше 29 грудня 2011 року, а тому і момент закінчення злочину за ст.191 КК України, який інкримінується ОСОБА_5 , збігається з цією датою.

Слідчий суддя вбачає наявність достатньо об`єктивних даних, які були надані органом досудового розслідування і які можуть свідчити про наявність збитків територіальній громаді м. Одеса у розмірі 118 350 549 грн, оскільки саме на таку суму було оцінено ПП «Бюро Маркуса» майно, як майбутній внесок до статутного капіталу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА», та саме така сума була затверджена рішенням Одеської міської ради від 08 липня 2011 року №835-VI (т.2, а.с.23) і в подальшому була зазначена у всіх правовстановлюючих документах ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА». В той же час, органом досудового розслідування не надано безпосередньо самого висновку ПП «Бюро Маркуса» від 16 червня 2011 року, але на цьому етапі розслідування у слідчого судді достатньо інших відомостей, на підставі яких можливо прийти до переконання про його наявність (існування) та використання під час передачі майна до статутного капіталу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА».

Слідчий суддя не сприймає твердження прокурора ОСОБА_3 щодо незаконності цього висновку та/або суттєвого заниження вартості майна, оскільки слідчому судді щоб прийти до аналогічного переконання необхідно мати як мінімум внесені до ЄРДР відомості за ст.366 КК України та/або додаткову кваліфікацію дій оцінщика ПП «Бюро Маркуса» в межах цього провадження та/або належні факти скасування звіту у судовому порядку, притягнення оцінщика до дисциплінарної відповідальності, негативну рецензію тощо. Для слідчого судді виглядає непереконливим твердження представників сторони обвинувачення щодо неможливості врахування цього висновку ПП «Бюро Маркуса» Одеською міською радою, оскільки метою проведення оцінки було використання майна в бухгалтерському обліку і врахування при прийнятті управлінських рішень, а не розпорядження чи відчуження майна. Чи є внесення майна власником до статутного капіталу господарського товариства управлінським рішенням? Належну відповідь на це питання повинен надати орган досудового розслідування протягом такого розслідування цього провадження, а не посилатися на абз.2 п.18 Методики оцінки майна, який регулював процедуру погодження висновку (Погодження висновку про вартість майна здійснюється шляхом скріплення його печаткою та підписом керівника відповідного органу або іншої уповноваженої на це особи, абз.2 п.18 в редакції Постанови КМУ від 02 вересня 2009 року).

Слідчий суддя вважає наявність наданих детективом відомостей достатніми на цьому етапі розслідування, щоб переконатися в тому, що підозрюваний ОСОБА_25 у 2011 році мав значний вплив на діяльність ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА» через співзасновника ТОВ «ОДЕСА АЕРОПОРТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та подальшої складної структури корпоративної власності, зокрема через ODESSA AIRPORT DEVELOPMENT LIMITED (менше 75%) (т.2, а.с.132-163, наданий стороною захисту витяг на ТОВ «ОДЕСА АЕРОПОРТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» станом на 26 жовтня 2023 року, т.5,а.с.132) та може бути безпосередньо причетним (вигодонабувачем) до заволодіння майна територіальної громади міста Одеса (розтрати, згідно з витягом з ЄРДР від 23 жовтня 2023 року, т.1, а.с.28-29).

В той же час, матеріали клопотання не містять жодних відомостей на підставі яких, незалежний об`єктивний спостерігач може прийти до переконання про наявність завчасно розробленого злочинного плану, який полягав у заволодінні майном територіальної громади (КП «Міжнародний аеропорт Одеса»), крім опосередкованих показань свідків, які були отримані в межах іншого кримінального провадження, та прийняття будь-якої участі підозрюваного ОСОБА_5 по його розробленню, залученню інших осіб та/або їх розподілу ролей, контролювання його виконання тощо.

Слідчий суддя не оцінює твердження органу досудового розслідування, яке знайшло відображення у підозрі ОСОБА_5 від 29 серпня 2023року, про отримання ОСОБА_9 квартири за адресою: АДРЕСА_2 за ціною 10 096 884 грн, оскільки цей факт не кваліфіковано органом досудового розслідування за окремою статтею КК України, такі твердження ґрунтується на опитуванні колишньої дружини ОСОБА_26 через месенджер WhatsApp, яка, крім іншого, не була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України (т.1, а.с.28-29, т.2, а.с.216-217).

Усі інші кваліфіковані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування після 29 грудня 2011 року знаходяться поза межами пред`явленої йому кваліфікації злочину, а тому не можуть бути оцінені та використані слідчим суддею.

До таких дій орган досудового розслідування відносить процедуру формування статутного капіталу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА» через пов`язаних з ОСОБА_5 фінансових установ (ПАТ «Фінбанк») і за допомогою зафіксованого руху грошових коштів протягом одного дня через пов`язані господарські товариства з іноземною реєстрацією та подальшого укладення кредитного договору ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА» з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на суму 30 000 000 доларів США та його подальшого забезпечення шляхом укладенням іпотечних договорів, що, на думку сторони обвинувачення, зроблено умисно для унеможливлення повернення майна аеропорту.

На мою думку, усі зазначені вище дії не можуть бути криміналізовані і оцінку їм необхідно надавати в межах господарського процесу та/або за іншою кваліфікацією щодо зловживання службовими особами Одеської міської ради своїм службовим становищем під час реалізації прав співвласника у ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА».

Щодо попередньої кваліфікації органом досудового розслідування дій ОСОБА_5 , як привласнення доходу від аеропортової діяльності в розмірі 2 млрд 576 млн 081 тис грн, то, як мною вже було констатовано, це знаходиться поза межами кваліфікації та є «процесуальним експериментом чи еквілібристикою» яка, звісно, може мати місце в кримінальному процесі, але не на шкоду та без жодного обмеження прав та інтересів осіб.

Неможливо привласнити дохід від власної господарської діяльності, оскільки після внесення Одеською міською радою майна у статутний капітал ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА» правовідносини між учасниками стали регулюватися корпоративним законодавством, а територіальна громада м. Одеси (КП «Міжнародний аеропорт Одеса») втратила усі правомочності власника нерухомого майна і набула інші правомочності (права та обов`язки) співвласника господарського товариства, у тому числі право на отримання дивідендів та обов`язок нести усі ризики, які пов`язані з господарською діяльністю.

Щодо наявності ризиків

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Детектив у клопотанні зазначає, що продовжують існувати ризики вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених пунктами 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність продовження застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Перевіряючи наявність вказаних ризиків на час розгляду цього клопотання, слідчий суддя виходить з того, що наявні (встановлені) на початковому етапі слідства ризики по мірі розслідування кримінального провадження мають тенденцію до зменшення та втрати своєї актуальності і для підтвердження існування або відсутності таких ризиків на час розгляду клопотання про продовження строку тривання під вартою, на моє переконання, необхідно враховувати поведінку підозрюваного під час дії попередніх обов`язків, складність справи, інкриміновані склади злочинів, проведені слідчі дії органом досудового розслідування тощо.

Враховуючи складність даного кримінального провадження з урахуванням строку вчинення злочину (з грудня 2009 по квітень 2011 року), тяжкість кримінальних правопорушень, що розслідуються у ньому, кількість його учасників, наявність потреби та виправданість подальшого розслідування цього злочину та пов`язаним з цим очікування ОСОБА_5 можливого суворого покарання, допустимою (підтвердженою на час розгляду клопотання слідчим суддею) потребою досудового слідства в обмеженні підозрюваного у можливості спілкування з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні та особами, яких планують допитати в межах цього провадження і які були допитані у кримінальному провадженні №0000214 від 24 червня 2016 року з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведені ризики, хоч і з мінімальною актуальністю, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому, за відсутності об`єктивних даних, слідчий суддя не може погодитися з прокурором про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки сторона обвинувачення при доведенні його існування не надала розумних підтверджень зазначеному, а обмежилась лише висловленням припущень про можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та послалася на наявність іншого кримінального провадження №0000057, предметом розслідування якого є обставини вже вчинених кримінальних правопорушень і такі обставини не можуть свідчити про імовірність небезпеки вчинення кримінального правопорушення у перспективі.

Також нічим не підтверджується ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він повністю нівелюється сплаченою заставою у розмірі 159 012 000 грн в іншому кримінальному провадженні №0000057 та сплаченою частково заставою у розмірі 60 000 000 грн в межах цього провадженні

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування

Як зазначає у клопотанні детектив та що підтвердив в судовому засіданні прокурор, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, оскільки слідству необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, що не могло бути здійснено і завершено раніше з об`єктивних причин, зважаючи на особливу складність даного кримінального провадження. Зокрема, у даному кримінальному провадженні необхідно: отримати висновки експертиз; перекласти, направити та отримати відповіді міжнародно-правових запитів; оглянути будівлі; вирішити питання про запобіжний захід стосовно підозрюваного, який переховується від слідства; ініціювати питання про передачу арештованого майна у АРМА; здійснити тимчасові доступи; допитати свідків, додатково підозрюваних; провести ряд обшуків, оглядів; провести інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії з метою виконання вимог ст.ст. 91, 92 КПК України.

На цьому етапі розслідування слідчий суддя вважає за недоцільне втручатися у розсуд представників сторони обвинувачення щодо доцільності/необхідності виконання певних дій, а обмежується констатацією факту того, що слідчим суддею Вищого антикорупційного суду було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000172 від 13 квітня 2023 року до шести місяців (справа №991/9204/23), у тому числі для проведення слідчих та процесуальних дій, які мають значення для судового розгляду, виконання вимог ст. 290 КПК України, складення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (т.1, а.с.131-163).

Щодо виправданості подальшого тримання під вартою ОСОБА_5 та наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, інші обставини, які враховуються при застосуванні запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення загалом доведена можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину, а також вірогідність існування двох ризиків, що свідчить про наявність підстав для продовження застосування до нього запобіжного заходу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , а також на наявність ризиків, органом досудового розслідування ставиться питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

З чого хотів почати обґрунтовуючи цей розділ, що такий запобіжний захід як тримання під вартою направлений на запобігання наявним ризикам у справі, але ніяк не на виправлення та кару особи, як захід примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду.

Крім того, хотів би закцентувати увагу дотичних до цієї справи правозастосувачів на підходах та практиці Європейського суду з прав людини в частині тимчасового утримання особи під вартою, зокрема, що тимчасове ув`язнення особи та пов`язане з цим подальше перебування її у вразливому стані не може досягатися за рахунок та на шкоду принципу змагальності сторін і потребує від правоохоронної системи найвагоміших наявних у часі об`єктивних відомостей.

Аналізуючи встановлені у цьому кримінальному провадженні обставини, з урахуванням наданого обсягу стороною обвинувачення матеріалів (3 томи), висловлених мною вище власних тверджень щодо попередньої кваліфікації (слідчої версії), віку підозрюваного (49 років) та його особу - раніше не судимий, одружений, має міцні соціальні зв`язки в м. Одесі, є бенефіціарним власником ряду юридичних осіб, а також стану його здоров`я, який, відповідно до наданих захистом медичних документів, за час перебування у ДУ «Київський слідчий ізолятор» погіршився, та реальну потребу у швидкій медичній допомозі у спеціалізованому стаціонарі, наявності діючого запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 159 012 000 грн та арешту усього виявленого майна ОСОБА_5 у іншому кримінальному провадженні №0000057, факту часткової сплати застави у розмірі 60 000 000 грн в межах даного провадженні - №0000172, слідчий суддя враховує, що встановленні в ході розгляду клопотання ризики продовжують існувати, проте вони не досягають такого обсягу та рівня, які б давали будь-які розумні підстави продовжити строк дії застосованого до підозрюваного в цьому кримінальному проваджені виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, як і озвучених органом досудового розслідування ризиків, на моє переконання, можливо запобігти покладенням на підозрюваного певних обов`язків, яких він має дотримуватися, а не тимчасовим перебуванням у слідчому ізолятору.

Тобто, з метою запобігання встановленим ризикам, забезпечення належної процесуальної поведінки до ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Чи може наступний менш обтяжливий запобіжний захід - домашній арешт урівноважити інтереси сторін у цьому провадженні? На моє переконання, НІ!, оскільки домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, а тому наступний менш обтяжливий запобіжний захід також є невиправданим та не сприяє справедливості цього кримінального провадження в цілому, як в частині переслідування підозрюваного ОСОБА_5 , так і рівня обмеження його прав.

При цьому, на переконання слідчого судді, застава як запобіжний захід має середній рівень суворості і є співрозмірним та достатнім забезпечувальним заходом в цьому кримінальному провадженні, який у повному обсязі урівноважує протиборчі інтереси сторін, а тому інші, менш суворі запобіжні заходи, слідчим суддею не розглядалися.

При цьому, визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого, як і його статки, не можуть бути вирішальним фактором, що виправдовуватимуть суму застави.

За клопотанням сторони обвинувачення та на підтвердження задовільного майнового стану підозрюваного в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_27 , яка є засновником та директором іноземної компанії «WWRT» (є адвокатом за українським законодавством та соліситором за правом Великої Британії), основною діяльністю якої є придбання ризикованих активів та яка у 2020 році придбала портфель прав вимог та прав банків «Платінум Банк» та «Фінбанк» за рядом кредитних договорів у української компанії «Стар Інветсмент Ван». Свідок повідомила про наявність судового спору на Британських Віргінських Островах про стягнення з ОСОБА_5 80 мільйонів доларів США та накладення судом всесвітнього арешту на усе його майно, який в подальшому був скасований. В процесі розгляду судової справи судом Британських Віргінських Островів, зі слів свідка, ОСОБА_5 надав до суду документи, якими стверджував про наявність активів у розмірі 150 мільйонів доларів США (49,9% частки у ТОВ «Тедіс Україна»). На підтвердження своїх слів свідок не надала жодних документів (матеріалів судової справи, її рух, докази правосуб`єктності товариств з іноземною юрисдикцією, які пов`язані з ОСОБА_5 тощо), а тому слідчий суддя критично ставиться до її показань на цьому етапі розслідування, оскільки, у тому числі даний свідок є зацікавленою особою в поверненні власних витрат на покупку ризикованих активів, що є природнім бажанням та охоплюється звичайним підприємницьким ризиком як за правом України, так і за правом Великої Британії. На сьогоднішній день, в межах кримінального провадження №0000057 накладено арешт на корпоративні права ОСОБА_5 у ТОВ «Тедіс Україна» в розмірі 49,9% від загального статутного капіталу (ухвала слідчого судді ОСОБА_28 від 14 грудня 2022 року по справі №991/6370/22).

Складений детективом ОСОБА_22 разом з детективом (спеціалістом) Управління аналітики та обробки інформації ОСОБА_29 протокол огляду від 23 жовтня 2023 року інформаційної бази Податкового блоку про доходи ТОВ «Тедіс України» у 2021 році - 60,45 млрд грн та у 2022 році - 64,95 млрд грн не може бути сприйнятим слідчим суддею як нові обставини, які підтверджують достатньо високий майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки не враховують взагалі особливості оподаткування тютюнової продукції (сплата акцизного збору, ПДВ, податку на прибуток, роздрібного податку тощо, які можуть доходити до 50-70% від доходу; зі слів ОСОБА_5 , тільки акцизний збір у 2023 році дорівнює 65% від доходу), як і не враховують наявність витрат, які є у будь-якого товариства (заробітна плата, податкові зобов`язання, амортизація тощо).

Враховуючи встановленні в ході розгляду клопотання обставини (надання власної оцінки обґрунтованості підозри, про що зазначалося вище по тексту) , а також те, що сам факт невнесення повної суми застави за підозрюваного (им) впродовж майже двох місяців перебування його під вартою свідчить про її непомірність в раніше визначеному розмірі, навіть з урахуванням зменшення її суми (230 000 000 грн) та більш ніж достатнього майнового стану підозрюваного ОСОБА_5 , за наявністю об`єктивної можливості нівелювати встановлені слідчим суддею ризики за допомогою покладення обов`язків, беручи до уваги те, що кримінальне провадження стосується можливого заволодіння та виведення з-під власності комунального підприємства важливого об`єкта інфраструктури ще у далекому 2011 році, слідчим суддею розглядалася можливість визначення розміру застави від 1 (однієї) гривні до запропонованого сторонами розміру - 155 000 000 грн, який перевищує граничний розмір застави, встановлений законом (ч.5 ст. 182 КПК України), а тому, реалізуючи надані дискреційні повноваження, переконавшись, що застава у запропонованому учасниками розміру суттєво не обтяжує права підозрюваного ОСОБА_5 , з його слів він (інші особи) спроможний її сплатити протягом 5-7 днів, вважає за можливе не визначити самостійно розмір застави, а погодитися на запропонований сторонами розмір - 155 000 000 грн, який повністю буде нівелювати усі заявлені та встановлені ризики та в повному обсязі урівноважує інтереси сторін щодо запобігання вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання розслідуванню кримінального провадження з одного боку та щодо забезпечення можливості захищатися від кримінального переслідування належним чином - з іншого. Разом з цим, як було встановлено в судовому засіданні, станом на час розгляду цього клопотання, за підозрюваного ОСОБА_5 вже було внесено частково заставу в розмірі 60 000 000 грн за попереднім рішенням суду, що має бути враховано зацікавленими особами при наступному внесенні визначеного розміру застави цією ухвалою.

Як стверджувалося вище, для зменшення наведених ризиків на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, можливість застосування яких стороною обвинувачення доведено, а саме: прибувати на першу вимогу до детективів Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000172, прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту (м. Одеси) в якому він проживає, без дозволу детектива, прокурора або суду; повідомляти детективів Національного бюро, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; особисто або через інших осіб утримуватися від спілкування з підозрюваними: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , а також зі свідками: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_12 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_10 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру; здати на зберігання детективам Національного бюро свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Cлідчий суддя вважає недоцільним перевіряти зв`язок кожної особи з підозрюваним, її роль, досліджувати/перевіряти інформацію, якою вона володіє тощо, а обмежується на цьому етапі розслідування лише посиланням на запропонований органом досудового розслідування перелік. При цьому, підозрюваний не позбавлений можливості в подальшому ставити перед слідчим суддею питання щодо помилковості/недоцільності/об`єктивної потреби у спілкуванні внесення певної особи (іб) до цього переліку.

В той же час, з урахуванням усних уточнень прокурора до прохальної частини клопотання, слідчий суддя не вбачає необхідності в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 електронного засобу контролю, оскільки це є невиправданим на цьому етапі розслідування та спричиняє незручності нормальному укладу життя, потребує постійної підзарядки тощо.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою статті 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України (ч. 7 ст. 194 КПК України).

З огляду на зазначені положення закону, строк дії ухвали в частині покладання на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків складає два місяці, тобто, до 26 грудня 2023 року, що відповідає положенням ч. 7 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання детектива.

Згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Розглядаючи зазначене клопотання, слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

Дотримуючись балансу інтересів особи, суспільства та держави при завданні шкоди від кримінальних правопорушень, жодним чином не втручаючись в повноваження органу досудового розслідування та прокурора, слідчий суддя, забезпечуючи в цілому справедливість кримінального провадження на цій стадії досудового розслідування, вважає за необхідне зазначити, що надані стороною захисту матеріали свідчать про ознаки несправедливості кримінального провадження №0000172 від 13 квітня 2023 року, які в подальшому необхідно усунути (розвіяти) органу досудового розслідування.

Виявлені мною ознаки несправедливості ґрунтуються на моїх же власних попередніх висновках, які знайшли відображення в ухвалі від 18 вересня 2023 у справі №991/7814/23 в межах іншого, пов`язаного з цим кримінального провадження - №0000057, яка була свідомо долучена стороною обвинувачення до справи і в якій мною було констатовано узгодженість дій представників правоохоронної системи України - детективів НАБУ у двох кримінальних провадженнях: №0000172 (детектив ОСОБА_21 , т.1, а.с.102) та №0000057 (детектив ОСОБА_46 , т.1,а.с.102), (т.1, а.с.112, абз.6).

З наданих стороною захисту матеріалів вбачається, що 24 червня 2016 року НАБУ було зареєстроване кримінальне провадження №0000214 з правовою кваліфікацією ч.3 ст.28 ч.2 ст.368 КК України за наступною фабулою - службові особи Одеської міської ради, діючи за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент», компанії «Odessa airport development ltd, КП «Міжнародний аеропорт «Одеса», перебуваючи у складі організованої злочинної групи, використовуючи інші юридичні особи, зловживаючи своїм службовим становищем, ініціювали, в порушення процедури та всупереч ЗУ «Про державне приватне партнерство» та Повітряного кодексу України, прийняття рішень сесією Одеської міської ради №731-VI від 29.04.2011 та №835-VI від 08.07.2011, які були використані для незаконного відчуження майна КП «Міжнародний аеропорт Одеса», чим територіальній громаді міста Одеси було завдано матеріальних збитків в особливо великих розмірах, на суму понад 178 млн грн (т.4, а.с. 68-69).

Старшим групи детективів в кримінальному провадженні №0000214 був визначений детектив ОСОБА_4 , старшим групи прокурорів був визначений прокурор ОСОБА_47 .

З урахуванням наявних відомостей, кримінальне провадження №0000214 розслідувалося детективами НАБУ до 10 червня 2019 року, тобто до моменту зміни прокурором САП ОСОБА_48 правової кваліфікації на ч.2 ст.367 КК України і, як свідчать матеріали клопотання, дане кримінальне провадження було направлено до СУ ГУНП в Одеській області для продовження розслідування.

Як зазначає прокурор ОСОБА_49 у постанові від 10 червня 2019 року, органом досудового розслідування не здобуто доказів, які свідчать про умисел службових осіб та депутатів Одеської міської ради, направлений на зловживання своїм службовим становищем в особистих інтересах третіх осіб, їхню змову зі службовими особами КП «Міжнародний аеропорт «Одеса», ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент», компанії «Odessa airport development ltd. На теперішний час зібрані досудовим розслідуванням докази свідчать про те, що службові особи та депутати Одеської міської ради при прийнятті рішень та створенні ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» належним чином не врахували інтереси територіальної громади м. Одеса, тобто неналежно виконували свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них (т.4, а.с.70-71).

Зі слів детектива ОСОБА_4 , в судовому засіданні приблизно 70 (сімдесят) депутатів Одеської міської ради проголосували за два рішення №731-VI від 29 квітня 2011 року та №835-VI від 08 липня 2011 року з загального складу депутатського корпусу Одеської міської ради у кількості 120 депутатів.

На сьогоднішній час кримінальне провадження №0000214 розслідується детективами НАБУ, після того як була скасована постанова слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 20 грудня 2019 року про закриття провадження Першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_20 (т.4, а.с.88-91).

Без дослідження усіх матеріалів провадження №0000214 неможливо однозначно точно сказати про схожість (однаковість) предметів розслідування кримінальних проваджень №0000214 та №0000172 на цьому етапі розслідування, але, з урахуванням фабули кримінального провадження, яка була процитована трошки вище, у цьому рішенні об`єктивний незалежний спостерігач може прийти до висновку про достатню ідентичність обставин, хоч і з різною правовою кваліфікацією (ст. 364 та ст.191 КК України), що може свідчити про безпідставне ініціювання (відновлення) розслідування та кримінальне переслідування особи (іб), свідоме маніпулювання загальними строками досудового розслідування та/або його перериванням/зупиненням тощо.

Усі зазначені сумніви орган досудового розслідування, на мою думку, повинен розвіяти протягом розслідування цієї справи.

Крім того, стороною захисту було надано постанову про закриття кримінального провадження №0000253 від 20 березня 2014 року старшого слідчого з ОВС З ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_50 від 02 жовтня 2018 року (т.4, а.с.51-62).

Аналізуючи дану постанову можливо з більшою впевненістю сказати, що представником податкової поліції слідчою ОСОБА_50 розглядалися ідентичні правовідносини та за однаковою кваліфікацією, що і в цьому провадженні №0000172 - ч.5 ст.191 КК України.

Вбачається, що слідчим поліції аналізувалися діяльність КП «Міжнародний аеропорт «Одеса», ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент» та процедура створення ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» та було встановлено, що:

-статутний капітал ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» було сформовано власними грошовими коштами засновника ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент», які не були отримані в кредит чи під заставу, що також підтверджується висновком КНДІСЕ №371/18-45/6116/18-45 від 22 березня 2018 року (т.4, а.с.56,58);

-виникнення збитків у Одеської міської ради на суму 118 350 459 грн документально не підтверджуються (т.4, а.с.58);

-погіршення фінансових результатів територіальної громади м. Одеси та/або бюджету м. Одеса внаслідок участі Одеської міської ради у ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» протягом періоду з 31 жовтня 2011 року по 21 грудня 2016 року в якості засновника документально не підтверджується (т.4, а.с.58);

Жодних відомостей по скасуванню постанови про закриття кримінального провадження №0000253 від 20 березня 2014 року органом досудового розслідування не було надано, навіть попри обізнаність прокурора ОСОБА_3 , як про існуванням цього кримінального провадження, так і про його закриття.

Слідчий суддя не сприймає твердження прокурора ОСОБА_3 щодо неможливості застосування положень п. 9-1 ч.1 ст.284 КПК України в даному випадку, оскільки це провадження розслідувалося органом досудового розслідування з порушенням правил підслідності. З цього приводу вважаю за доцільне зазначити, що для ЄСПЛ нема різниці, який орган досудового розслідування проводив перевірку однакових фактів, оскільки, з урахуванням його сталої практики, він оперує поняттям - представник правоохоронної системи держави Україна.

Крім того, початок розслідування кримінального провадження №0000253 від 20 березня 2014 року відбулося задовго до створення Національного антикорупційного бюро України.

Без дослідження усіх матеріалів провадження №0000253 неможливо однозначно точно сказати про схожість (однаковість) предметів розслідування з кримінальним провадженням №0000172 на цьому етапі розслідування, але зазначені відомості можуть свідчати про ознаки несправедливості кримінального провадження, в межах якого поданого клопотання, та, з метою забезпечення дієвості провадження і можливості виконання завдань кримінального провадження, такі ознаки повинні бути розвіяні протягом розслідування цієї справи.

Якщо твердження детектива ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 щодо того, що держава змінилася та змінилися підходи в регулюванні суспільного життя, у тому числі в частині розслідування злочинів правоохоронною системою України після Революції Гідності, то я, як слідчий суддя, який, відповідно до ч.2 ст.33-1 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, спираючись на власний попередній правовий досвід, а також досвід, отриманий протягом роботи на посаді судді, вважаю за можливе висловити свою позицію та думки щодо спроможності сторони обвинувачення досягти дієвість цього кримінального провадження та виконати завдання, які передбачені ст.3 КПК України, з урахуванням фактів, що лежать на поверхні - строку закінчення кримінального правопорушення (з грудня 2009 по квітень 2011 року), загальних строків притягнення особи до кримінальної відповідальності (15 років, без переривання 2024 - 2026 роки), з урахуванням переривання перебігу давності за ч.3 ст.49 КК України та необхідності в такому випадку підтвердження факту вчинення нового злочину вироком суду, що набрав законної сили, середнього часу розгляду ВАКС аналогічних обвинувальних актів за кількістю обвинувачених та обсягом матеріалів, достатньо значного обсягу запланованих слідчих дій, у тому числі в рамках міжнародного співробітництва. Крім того:

-без обвинувального (их) вироку (ів) суду, який (і) набрав законну силу щодо наявності в діях депутатів Одеської міської ради службової недбалості (неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них) практично неможливо вести мову про наявність кримінальної складової у діях інших осіб. Об`єктивний незалежний спостерігач вже на цьому етапі розслідування може критично поставиться до показів депутатів/службовців міської ради, які зі спливом достатньо довгого часу та після виклику їх для надання показань до органу досудового розслідування згадали про здійснений на них тиск з боку керівництва політичної сили та про незаконність передачі майна до статутного капіталу;

-без обвинувального (их) вироку (ів) суду, який (і) набрав законної сили щодо наявності в діях ПП «Бюро Маркуса» складу злочину за складання завідомо неправдивого висновку практично неможливо вести мову про наявність кримінальної складової у діях інших осіб;

-без рішення (нь) відповідного (их) суду (господарського та/або адміністративного), яке (і) вступило у законну силу, про скасування рішення Одеської міської ради №835-VI від 08 липня 2011 року, протоколу загальних зборів №1 зі створення ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» (т.2, а.с.36-38), акту приймання-передачі майна до статутного капіталу від 31 жовтня 2011 року (т.2 а.с.39-40), свідоцтва по право власності на нежитлові будівлі та споруди від 29 грудня 2011 року (т.2, а.с.41) практично неможливо вести мову про наявність кримінальної складової у діях інших осіб;

-без скасування постанови Одеського апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2015 року у справі №916/4525/14, якою було скасоване рішення Господарського суду Одеської області від 13 липня 2015 року у справі №916/4525/14 (т.2, а.с.52-66), положення якого орган досудового розслідування практично у повному обсязі перейняв у підозру ОСОБА_5 та якою було затверджено мирову угоду між Одеською міською радою, ТОВ «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» та ТОВ «Одеса Аеропорт Девелопмент» на наступних умовах (загальнодоступна інформація reyestr.court.gov.ua/Review/52461469):

«1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» повертає (передає) у комунальну власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на баланс Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» майно, яке раніше було внесено Одеською міською радою до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» , згідно з Додатком, який є невід`ємною частиною мирової угоди.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» зобов`язується здійснити відповідну передачу протягом одного місяця з моменту прийняття Одеською міською радою відповідного рішення.

Відповідно, Сторони визнають, що з моменту прийняття майна Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Одеса» за актом-приймання-передачі, припиняється право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА», а майно, зазначене у Додатку до цієї Мирової угоди, стає комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

2. Сторони дійшли згоди, що незважаючи на передачу (повернення) Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» майна відповідно до Додатку до цієї мирової угоди, розмір частки Одеської міської ради у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» не зменшується та становить 25%.

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» зобов`язується протягом одного місяця з дати прийняття відповідного рішення Одеською міською радою вирішити питання щодо виключення вищезазначеного майна, щодо якого припиняється право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА», у зв`язку з його передачею (поверненням) до комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, з переліку іпотечного майна, передбаченого Іпотечним договором №151413Z23 від 17 жовтня 2013 року (реєстровий № 1919), укладеного в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним Договором № 151413К6 від 16 жовтня 2013року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» та Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України».

4. Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» зобов`язується у строк до 01 липня 2016 року завершити будівництво нового пасажирського термінального комплексу МІЖНАРОДНОГО АЕРОПОРТУ «ОДЕСА», який повинен відповідати наступним якісним характеристикам: площа терміналу - 29 000 кв.м.; пропускна здатність - 1000 пас/год.; пропускна здатність - 3-3,5 млн. пас/рік: кількість паркувальних місць - 1150 шт.: кількість телетрапів - 4 шт., а також не пізніше 31 вересня 2016 року ввести в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт в експлуатацію.

5. Сторони дійшли згоди, що у випадку порушення 1-м Відповідачем зобов`язання, передбаченого п.4 цієї Мирової угоди, Одеська міська рада має право на вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» з поверненням в натуральній формі свого внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА».

6. Договір про корпоративні принципи управління товариством від 21 жовтня 2011 року, укладений між Одеською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеса Аеропорт Девелопмент», вважається припиненим.

7. Укладанням цієї Мирової угоди Сторони підтверджують досягнення домовленості з усіх спірних питань, які були предметом судового розгляду у справі № 916/4525/14.

8. Сторони, укладаючи цю Мирову угоду, заявляють про те, що в процесі її укладення діяли в межах наданих їм повноважень.

9. Сторони дійшли згоди, що всі судові витрати по справі № 916/4525/14 оплачує 1-й Відповідач протягом трьох банківських днів з моменту набрання чинності цієї Мирової угоди.

10. Ця Мирова угода складена у чотирьох ідентичних примірниках по одному для Одеського апеляційного господарського суду, Позивача, 1-го Відповідача, 2-го Відповідача.

11. Ця Мирова угода набирає чинності після ухвалення Одеським апеляційним господарським судом рішення про її затвердження.

12. Правові наслідки затвердження цієї Мирової угоди, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, Сторонам відомі та зрозумілі.

13. Додатком до цієї мирової угоди є «Перелік майна, яке повертається (передається) Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «ОДЕСА» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на баланс Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт ОДЕСА».

Фактом, який заслуговує на оцінку з боку обвинувачення та може вплинути на необхідність суттєвої зміни попередньої слідчої версії та/або прийняття іншого відповідального рішення, є присутність представника прокуратури Одеської області в цій господарській справі під час затвердження мирової угоди.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 06 червня 2015 року та практики ВГСУ №9 від 17 жовтня 2012 року, ухвала господарського суду, якщо вона відповідає вимогам закону, є виконавчим документом, а тому питання невиконання умов мирової угоди необхідно оцінювати поза межами кримінального розслідування або в межах іншого складу злочину, який може міститься у діях службових осіб Одеської міської ради.

Підсумовуючи, слідчий суддя зазначає, що докази винуватості особи не копіюються, а відшуковуються у спосіб, який передбачений процесуальним законодавством, а тому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій і доведеність його вини у вчиненні умисного злочину потребують подальшої перевірки задля поглибленої дослідження обставин заволодіння (розтрати, згідно з витягом з ЄРДР від 23 жовтня 2023 року, т.1, а.с.28-29) майном територіальної громади міста Одеси.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 182-183, 194, 199, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання детектива ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою, застосувавши стосовно нього запобіжний захід у виді застави у розмірі 155 000 000 (сто п`ятдесят п`ять мільйонів) гривень.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1.прибувати на першу вимогу до детективів Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000172, прокурора, суду;

2.не відлучатися із населеного пункту (м. Одеси) в якому він проживає, без дозволу детектива, прокурора або суду;

3.повідомляти детективів Національного бюро, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4.особисто або через інших осіб утримуватися від спілкування з підозрюваними: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , а також зі свідками: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_12 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_10 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру;

5.здати на зберігання детективам Національного бюро свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, визначити до 26 грудня 2023 року, але в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного обов`язків покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора.

Підозрюваного ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такий розрахунковий рахунок:

Вищий антикорупційний суд, ;

номер рахунка за стандартом IBAN НОМЕР_1 ;

призначення платежу: прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного, кошти застави, згідно з ухвалою слідчого судді (номер справи, дата ухвали, назва суду).

Роз`яснити підозрюваному, що він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити застоводавцю (у разі внесення ним застави), що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, яке карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, а внесення застави за ухвалоюслідчого судді є його правом, яке не обумовлюється ні строком дії застави, ні обов`язком держави повернути її на першу вимогу заставодавця. Також заставодавцю роз`яснити, що у разі внесення застави, на нього покладається обов`язок забезпечити належну поведінку підозрюваного та його явку за викликом.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, підозрюваному та його захисникам.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1