Справа № 646/8190/23
№ провадження 1-кс/646/2393/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року місто Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого судді ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На розгляді слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_3 перебуває скарга ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви від 01.11.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, громадянкою ОСОБА_4 .

До початку розгляду зазначеної скарги 20.11.2023 ОСОБА_2 через систему ?Електронний суд? подав заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_3 , яка обґрунтована тим, що цей слідчий суддя розглядав скаргу ОСОБА_2 по аналогічному питанню невнесення відомостей до ЄРДР у справі №646/6799/23. В ухвалі слідчий суддя зазначив, :"...однак, фактично подана заява від 30.09.2023 до Харківської обласної прокуратури за своїм змістом та суттю на наявність конкретних відомостей та посилань на фактичні дані про вчинення кримінального правопорушення не перевірена Дергачівською окружною прокуратурою Харківської області. Харківська обласна прокуратура у встановлений законом строк направила звернення до належної прокуратури, а саме за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_4 відповідно до розпорядження №224 від 04.05.2017 Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, а отже бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури не доведена". Отже, передбачену ст. 214 КПК України дію - внесення відомостей до ЄРДР - уповноважена особа не виконала, але слідчий суддя вважає, що це не є бездіяльність та посилається на те що уповноважена особа вчинила інші дії, які не передбачені вимогою ст. 214 КПК України. Тобто суддя на свій розсуд прийняла судове рішення, яке протерічить вимозі ст. 214 КПК України. Враховуючи, що у справі № 646/8190/23 мова йде про таку ж саму бездіяльність, по якій слідчий суддя вже винесла своє рішення всупереч вимог ст. 214 КПК України, скаржник не може довіряти слідчому судді та сподіватися на законність прийнятого рішення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про відвід слідчого судді ОСОБА_3 передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заяву про відвід ОСОБА_2 просить розглянути без його участі.

Вивчивши заяву про відвід, суд дійшов такого висновку.

Положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких слідчий суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

З матеріалів справи встановлено, що справа №646/8190/23 (провадження №1-кс/646/2348/2023) перебуває у провадженні слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_3 . Скарга була призначена до розгляду лише одного разу 21.11.2023 та до початку засідання ОСОБА_2 було заявлено відвід слідчому судді. Тому, розгляд справи по суті не розпочався і будь-яких рішень у конкретній справі прийнято ще не було. Поведінка судді при розгляді цієї справи також не може бути предметом дослідження, оскільки фактично такого розгляду не відбувалося. З огляду на зазначене, робити висновки щодо упередженого ставлення до заявника у конкретно визначеній справі, саме через призму суб`єктивного критерію безсторонності, не виявляється за можливе.

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність слідчого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим.

Так, зі змісту заяви про відвід встановлено, що його мотивом є припущення, що слідчим суддею ОСОБА_3 буде прийняте судове рішення, яке протирічить вимогам ст. 214 КПК України, оскільки при розгляді аналогічної скарги ОСОБА_2 , у її задоволенні йому було відмовлено.

На думку суду, не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При цьому, при розгляді даної заяви про відвід, передбачених положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України підстав та обставин, за яких слідчий суддя ОСОБА_3 не може брати участь у розгляді скарги ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Детальний аналіз наведених підстав, які, на переконання ОСОБА_2 викликають сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , вказує на те, що поданою заявою про відвід слідчому судді, заявником фактично оспорюється постановлене слідчим суддею ОСОБА_3 судове рішення та висловлюється певна незгода з її процесуальними рішеннями.

Незгода ОСОБА_2 з правовою позицією слідчого судді при прийнятті відповідних рішень та їх обґрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість слідчого судді у результатах розгляду справи, на переконання судді, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості слідчого судді. Натомість, у випадках передбачених законом, така незгода може бути підставою для апеляційного оскарження рішення слідчого судді.

Заявлений відвід фактично є виявом незгоди з процесуальними рішеннями слідчого судді, оцінку якому не має повноважень надавати суддя під час розгляду заяви про відвід, слідчий суддя не вправі аналізувати мотиви прийняття слідчим суддею спірного рішення.

Здобути будь-які докази упередженості слідчого судді ОСОБА_3 у розгляді справи не виявилося за можливим.

Враховуючи вищевикладене, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Судовим розглядом не встановлено і ОСОБА_2 не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 і унеможливлювали б винесення нею об`єктивного рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 184, 188, 190, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді ОСОБА_3 у справі № 646/8190/23, провадження № 1-кс/646/2348/2023 з розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Червонозаводського районного суду

мХаркова ОСОБА_1