СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5806/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000595, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2023 р. адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 на майно якої накладено арешт, звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із клопотанням про скасування арешту із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, будівництва на них об`єктів нерухомості, а також забороною здійснення вирубки зелених насаджень (лісових насаджень), із забороною відділу містобудування та архітектури Обухівської РДА Київської області вчиняти дії по видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, із забороною Державним органам вчиняти дії по реєстрації дозвільних документів на забудову земельної ділянки щодо земельних ділянок з кадастровим номером :04:004:5055, :04:004:5057, що належать ОСОБА_4 , накладений 15.02.2023 р. ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі 759/1629/23.

В обґрунтування клопотання вказує, що тривалість арешту майна заявника даного клопотання значно перевищує всі можливі строки проведення досудового розслідування. Арешт накладено слідчим суддею без належної перевірки підстав. В ухвалі не зазначено, яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України відповідає вказане нерухоме майно заявника. Із ухвали не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном третьої особи, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів. Належні ОСОБА_4 земельні ділянки із кадастровими номерами: :04:004:5055, :04:004:5057 не відповідають ознакам речового доказу в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості (п. 10 постанови КМУ від 01.08.2006 №1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах»). Крім того, заявнику в цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, він не є учасником даного провадження та не має жодного статусу у ньому, не несе відповідальності за дії інших осіб, крім статусу третьої особи. При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Вказані обставини дають підстави для висновку, що арешт на нерухоме майно було накладено передчасно. Прокурором не надано жодного документу, що підтверджує факт віднесення саме земельних ділянок, належних на праві власності фізичній особі до земель лісового фонду.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримує та просить задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

У судове засідання прокурор не з`явився, просить проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання заперечує з підстав необхідності завершення земельно-технічної експертизи після проведення якої буде вирішено питання щодо скасування арешту.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, ознайомившись з клопотанням та додатками до нього, матеріалами кримінальної справи про накладення арешту №759/1629/23, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що СУ ГУНП в Київській області як органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000595 відомості про яке внесені до ЄРДР від 20.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Зазначиними обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вказано: службові особи Федосіївської територіальної громади за попередньою змовою зі службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Київській області, шляхом зловживання службовим становищем всуперед інтересам служби, виділили земельні ділянки лісового фонду, які знаходяться в с.Ходосівка, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави. З 03.08.2023 р. такими обставинами також вказано: невстановлені особи, діючи умисно та з корисливих мотивів самовільно здійснюють самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятих земельних ділянках в с.Ходосівка та с.Кременище Обухівського району Київської області.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2023 року задоволено клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури та накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі і на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5055, :04:004:5057, що належать ОСОБА_4 .

Арешт застосовано опираючись лише на загальне завдання арешту: запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, з посиланням на абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. Однак, ухвала від 15.02.2023 р. не містить мотивування з якою метою застосовується арешт: з метою збереження речових доказів, або спеціальної конфіскації, або конфіскації майна як виду покарання, або відшкодування шкоди. Перерахунок норм КПК України без мотивування до конкретної справи є лише потенційною можливістю їх застосування.

За наданими адвокатом доказами встановленні наступні обставини. Первинно земельна ділянка :04:004:5055 площею 0,1 га була сформована 28.01.2014 на підставі поділу (заява про поділ від 24.12.2013 №2161) земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0667 площею 1,1 га. Земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:0667 набута ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 04.12.2013 №2099. Земельна ділянка належала продавцю - ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЯА 464607 від 24.12.2008, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2008 №8213.

Після поділу земельної ділянки, ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку :04:004:5051 №19031207 від 14.03.2014 р.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №2334 від 15.08.2014 продано ОСОБА_4 .

На поточну дату ОСОБА_4 залишається власницею вказаної земельної ділянки.

Первинно земельна ділянка :04:004:5057 площею 0,1 га була сформована 28.01.2014 на підставі поділу (заява про поділ від 24.12.2013 №2161) земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0667 площею 1,1 га. Земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:0667 набута ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 04.12.2013 №2099. Земельна ділянка належала продавцю - ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЯА 464607 від 24.12.2008, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2008 №8213.

Після поділу земельної ділянки, ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку :04:004:5051 №19033169 від 14.03.2014 р.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №2336 від 15.08.2014 продано ОСОБА_4 .

На поточну дату ОСОБА_4 залишається власницею вказаної земельної ділянки.

Отже земельні ділянки як об`єкт права існували до 2008 року, тобто до розроблення будь-яких матеріалів лісовпорядкування.

Із наведеного слідує, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем земельних ділянок з кадастровими номерами :04:004:5055, :04:004:5057, які були нею придбані на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу. Як вказує адвокат ОСОБА_3 , а прокурор не спростовує, вказані договори не визнавалися судом недійсними та ніким не оспорювались. Окрім того ОСОБА_4 немає відношення до кримінального провадження №0000595, оскільки на час розгляду клопотання їй не повідомлено про підозру, вона не є учасником даного провадження та не має жодного статусу у ньому, не несе відповідальності за дії інших осіб, крім статусу третьої особи.

Встановлено, що Протоколом №5 від 28.02.1948 року засідання виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих було вирішено пункт 65-а: в зв`язку із знищенням німецькими окупантами державного акту, якого було видано с.г. артілі «Нове Життя» с. Ходосіївка в 1936 р., дозволити РЗВ виготовити та видати взамін знищеного новий державний акт №445823 на основі проведених землевпорядних робіт та закріпленням в межах, що визначені в державному акті площ 1755,76 га. Всього закріплюється за с.г. артіллю 1755, 76 га.

Постановою №65-а підтверджується факт видачі с.г. артілі «Нове Життя» с. Ходосіївка державного акту на площу 1755,76 га, в тому числі участки під лісами місцевого значення - 0,00 га; участки під лісами державного лісфонду - 0,00 га.

Додатково Протоколом №8 від 17.03.1948 року засідання виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих було вирішено пункт 67-а: в зв`язку із знищенням німецькими окупантами державного акту, якого було видано с.г. артілі «Нове Життя» в 1936 р., дозволити РЗВ виготовити та видати взамін знищеного новий державний акт №407464 на основі проведених землевпорядних робіт та закріпленням в межах, що визначені в державному акті №407464 площею 836,84 га. Всього закріплюється за с.г. артіллю 836,84 га.

Постановою №67-а підтверджується факт видачі с.г. артілі «Нове Життя» державного акту на площу 836,84 га, в тому числі участки під лісами місцевого значення - 0,00 га; участки під лісами державного лісфонду - 0,00 га.

24.01.1959 року рішенням Києво-Святошинського Райвиконкому депутатів трудящих було затверджено рішення загальних зборів членів колгоспу «Нове життя» с. Ходосіївка та загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Родина» с. Хотів, де члени колгоспів вирішили об`єднати колгосп «Нове життя» с. Ходосіївка та колгосп «Родина» с. Хотів в один колгосп. Об`єднаний колгосп вирішено назвати ім. Леніна с. Хотів.

13.04.1963 року рішенням №86 Києво-Святошинського Райвиконкому депутатів трудящих було ухвалено затвердити рішення загальних зборів колгоспників про перетворення їх у радгоспи: «Хотівський», «Мічурінський», «Тарасівський», «Димерський», «Катюжанський» та приєднання колгоспу «Комуніст» с. М. Борщагівка як відділка до радгоспу «Совки», колгоспів ім. 1-го Травня с. Ясногородка, «Перемога» с. Глібовка, як відділки до радгоспу «Козаровицький». Радгосп «Хотівський» було утворено на базі колгоспу ім. Леніна, с. Хотів.

Таким чином земельні ділянки колгоспу «Нове життя» повною мірою увійшли до складу колгоспу ім. Леніна, перетвореного у 1963 р. у радгосп «Хотівський», який проіснував до приватизації радгоспу у КСП «Агрокомбінат «Хотівський».

1994 року Київським відділенням Українського науково-дослідного і проектно-вишукувального інституту по землеустрою на підставі договору №1 від 25.01.1994 року було виготовлено «Проект формування території та встановлення меж Ходосіївської сільської Ради народних депутатів та сільського населеного пункту Ходосіївка Києво-Святошинського району Київської області».

На графічній частині проекту - кресленнях було відображено: адміністративні межі сільської ради та межі населеного пункту с. Ходосівка, склад земель по землекористувачах в розрізі угідь приведено в таблицях № 1, № 2.

Серед землекористувачів були відсутні лісовпорядні організації, окрім Боярської ЛДС. Згідно Графічних матеріалів (додаток до Проекту) - План меж сільської ради народних депутатів та меж населеного пункту - землекористування Боярської ЛДС ідентифікується на північній частині Ходосівської сільської ради, тобто в іншому місці.

В таблиці (номер не вказано) «Склад земельних угідь по землекористувачам Ходосівської сільської Ради народних депутатів» в розділі "І. За межами населеного пункту" в рядках 1-12 обліковуються землекористувачі: радгосп "Хотівський" - 1689,6 га та інші.

Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ № 001599 був виданий Ходосівською сільською Радою народних депутатів 01.12.1997 радгоспу «Хотівський» для сільськогосподарського виробництва.

Приналежність земель радгоспу «Хотівський» підтверджується державним актом на право постійного користування землею, з нанесеними межами земельних ділянок :04:004:5055, :04:004:5057, належних ОСОБА_4 сертифікованим інженером-землевпорядником. Таким чином історично земельні ділянки належали радгоспу «Хотівський».

Заявником залучено спеціаліста - сертифікованого інженера-землевпорядника - ОСОБА_7 (сертифікат №001430 від 18.01.2013). Інженером-землевпорядником отримано спеціальний дозвіл на виконання топографо-геодезичних вишукувань під час воєнного стану №ГУ22-018079 від 19.09.2022.

Сертифікованим інженером-землевпорядником - ОСОБА_7 шляхом безпосереднього доступу до даних державного земельного кадастру через електронний кабінет землевпорядника, отримано координати поворотних точок земельної ділянки заявника.

Рішенням першої сесії двадцять третього скликання Ходосіївської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 22.04.1998 було передано у колективну власність і постійне користування земельні ділянки колективному сільськогосподарському підприємству агрокомбінат "Хотівський", де було вказано: надати у постійне користування 845,8 га земель у складі резервного фонду 131,0 га природоохоронного призначення 714,8 га.

На виконання вказаних рішень, були складені та видані державні акти на право постійного користування землею.

Так, КСП Агрокомбінат «Хотівський» було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924, виданий Ходосівською сільською Радою народних депутатів від 06.12.1999, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 273.

Приналежність земель КСП Агрокомбінат «Хотівський» підтверджується державним актом на право постійного користування землею, з нанесеними межами земельних ділянок :04:004:5055, :04:004:5057, належних ОСОБА_4 сертифікованим інженером-землевпорядником. Таким чином, станом на 1999 земельні ділянки належали КСП «Агрокомбінат Хотівський».

Рішенням 2 сесії 24 скликання Ходосівської сільської ради від 15.06.2002 р. скасовано рішення Ходосівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 22.04.1998 «Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК "Хотівський", передано зазначені землі до земель запасу Ходосівської сільської ради.

Таким чином, з 15.06.2002 вказані земельні ділянки перебували у категорії запасі земель сільської ради.

В поточній ситуації земельні ділянки були сформовані до 2008 року та вказані земельні ділянки станом на 06.12.1999 перебували на праві постійного користування у КСП Агрокомбінат «Хотівський» (дата видачі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 Ходосівською сільською Радою народних депутатів), а не у будь-якого іншого лісогосподарського підприємства.

Первинного документу лісовпорядкування на підтвердження віднесення вказаних земель до лісового фонду суду не надано. Віднесення земельної ділянки до земель лісового фонду обов`язково супроводжується наявністю відповідних документів, в силу земельного та лісового законодавства України (державний акт на право власності на землі лісового фонду, державний акт на право постійного користування землями лісового фонду, договір оренди (тимчасове користування) тощо) обо рішення уповноваженого органу влади про закріплення, передачу, надання земель лісогосподарській організації для цілей лісогосподарської діяльності.

Тобто клопотання прокурора про арешт земельної ділянки базувалось фактично на припущенні наявності планшету планшету №28 Києво-Святошинського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс» відповідно до листа від 08.02.2022 №53 ДП «СЛП «Київоблагроліс».

Також слід зазначити, що належні ОСОБА_4 земельні ділянки із кадастровими номерами: :04:004:5055, :04:004:5057 не відповідають ознакам речового доказу в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості (п. 10 постанови КМУ від 01.08.2006 №1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах»).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини справа "Будченко проти України" в розділі "Оцінка суду" встановлено: п. 40 "Суд нагадує, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.94 року Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії" заява N 48191/99, п. п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.82 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52).

Позбавлення добросовісного власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує право власності та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому випадку, коли у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього запобіжного заходу відпала потреба, або арешт накладено необгрунтовано.

Слідчий суддя також зважає на наявність ряду ухвал слідчих суддів про скасування арешту із земельних ділянок у кримінальному провадження №0000595, зокрема, ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 31.07.2023 р. (ун.№759/12637/23), ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 17.08.2023 р. (ун.№759/14906/23), ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 07.09.2023 р. (ун.№759/14407/23), ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 19.10.2023 р. (ун.№759/20019/23).

Враховуючи тривалий час здійснення досудового розслідування, враховуючи законність набуття ОСОБА_4 земельних ділянок у 2014 році, наявність зведених житлових будинків на цих ділянках, зважаючи на відсутність на даний час підстав вважати, що земельні ділянки можуть бути приховані, пошкодженні, втрачені, а у випадку відчуження - безповоротно втрачені, зважаючи на не повідомлення прокурором про існування будь-якого доказу, що підтверджує факт віднесення земельних ділянок з кадастровими номерами :04:004:5055, :04:004:5057, що належить ОСОБА_4 до земель лісового фонду, якими могли б бути в силу земельного та лісового законодавства України (державний акт на право власності на землі лісового фонду, державний акт на право постійного користування землями лісового фонду, договір оренди (тимчасове користування, тощо), або рішення уповноваженого органу влади про закріплення, передачу, надання земель лісогосподарській організації для лісогосподарської діяльності, без інших належних допустимих доказів, враховуючи відсутність мотивування забезпечення за якими арешт був застосований (ч.2 ст. 170 КПК України), слідчий суддя доходить висновку про те, що у застосуванні арешту відпала потреба, а наявність арешту порушує законні права та інтереси ОСОБА_4 як добросовісного набувача та власника майна, щодо володіння, користування та розпорядження вказаними земельними ділянками.

Керуючись статтями 7, 9, 22, 98, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000595, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, який стосується земельних ділянок з кадастровими номерами :04:004:5055, :04:004:5057, власником яких є ОСОБА_4 , який застосований ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києві від 15.02.2023 р. у справі №759/1629/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1