КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6578/22
Провадження № 1-кп/552/108/24
УХВАЛА

18.01.2024 Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000691 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке просить задовольнити, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні, прокурор подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту проти клопотання заперечувала та просила обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, суттєве зменшення ризиків зі сплином часу.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 21.01.2024. До зазначеного часу розгляд даного кримінального провадження завершено не буде.

У своєму клопотанні про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про доцільність продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, за який передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому, на думку суду, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, доведений, оскільки останній офіційно не працевлаштований, постійних джерел та офіційних доходів не має, а стороною захисту не надано жодних даних про наявність у нього будь-яких джерел доходу.

Зважаючи на введення воєнного стану в України, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими значно збільшується.

В той же час, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, значно зменшився, оскільки свідки, на допиті яких наполягала сторона обвинувачення, у даному кримінальному провадженні вже допитані, а тому, на думку суду, посилання прокурора у своїх клопотаннях на наявність даного ризику не знаходить свого підтвердження.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає, що є всі підстави для продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

При цьому, суд враховує доводи сторони захисту, а саме те, що обвинувачений має постійне місце проживання, тривалий час перебуває під вартою, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки. Отже зазначені доводи сторони захисту не є достатніми для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення із застосування насильства, суд не вважає за можливе визначення йому застави.

З метою забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні необхідно забезпечити проведення відеоконфереції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 176, 181, 183, 331, 336, КПК України,

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 17 березня 2024 року включно.

Доручити Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення відеоконференції 29 лютого 2024 року о 14 год. 30 хв. за участі обвинуваченого ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим та його захисником протягом п`яти днів до Полтавського апеляційного суду з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1