ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/708/24 Справа № 182/2530/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 25.02.2021 року, за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, є волонтером НПЦ «Нове покоління» м.Новомосковська, із освітою 9 класів, неодружений, згідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у з випробуванням з іспитовим строком на два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; вирішено питання про речові докази та судові витрати, -

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 25.02.2021 приблизно о 15.20 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ларька «Пивна лавка», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_10 , який стояв поруч, поклавши сумку з ноутбуком на прилавок. В цей же день та час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном.

В цей же день приблизно о 15.30 год. ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, підійшов зі спини до ОСОБА_10 , дістав з кишені туристичний ніж, який носив з собою, та з метою придушення опору зі сторони ОСОБА_10 здійснив на нього напад, виставивши туристичний ніж лезом вперед перед тулубом ОСОБА_10 , погрожуючи реально застосувати ніж, тобто погрожуючи насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , наказав віддати ноутбук.

Після чого, ОСОБА_10 , сприйнявши реально погрози ОСОБА_8 як загрозу життю та здоров`ю, відскочив в бік, чим скористався ОСОБА_8 , який усвідомив, що своїми незаконними діями здолав опір ОСОБА_10 , переслідуючи корисливі мотиви, діючи умисно, заволодів ноутбуком «Fujitsu Е554», середня ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 115 від 26.03.2021 складає 4 950,00 грн., сумкою та комп`ютерною мишкою, які матеріальної цінності для потерпілого не мають, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_8 , утримуючи майно, яким він заволодів, з місці вчинення злочину втік.

Своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, не оскаржуючи фактичні обставини, доведеність вини, кваліфікацію дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.1 ст.187 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що зазначені місцевим судом обставини, що пом`якшують покарання не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого корисливого злочину, місцевий суд не в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України. Не в повній мірі враховано також і дані про особу обвинуваченого, з огляду на що обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримав доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок місцевого суду залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому колегією суддів не перевіряються.

Доводи прокурора щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Згідно з приписами ст.75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Визнаючи ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначаючи йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, місцевий суд врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого, який згідно із ст. 12 КК є тяжкими, наслідки вчиненого злочину, а саме наявну небезпеку життю та здоров`ю потерпілого, яка йому загрожувала, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, згідно ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває (перебував на обліку у лікаря нарколога по наркоманії з березня 1994 року по грудень 2003 року, знятий з профілактичного обліку), є волонтером НЦП «Нове покоління» м.Новомосковська, одружений. В якості обставини, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та визнання вини. Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, врахувавши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку і про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Колегія суддів звертає увагу, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Разом з тим, рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України місцевий суд належним чином не обґрунтував та не навів мотивів, за яких він дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, з огляду на конкретні обставини вчинення ним злочину, його ставлення до вчиненого та особу обвинуваченого.

При цьому, місцевим судом належно не враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину з огляду, насамперед, на наявну небезпеку життю та здоров`ю людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю. Також місцевим судом не враховано зухвалий спосіб вчинення корисливо-насильницького кримінального правопорушення, який вчинений за допомогою психологічного насильства, шляхом погрози застосування ножа. Колегія суддів також звертає увагу на зухвалу поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , під час вчинення корисливо-насильницького кримінального правопорушення у денний час доби, яке могло призвести до невідворотних наслідків для навколишніх людей.

З урахуванням вказаних обставин, на думку колегії суддів, застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. 75 КК є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки у цьому випадку не сприяє виправленню засудженого та попередженню вчинення нових злочинів, а тому, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню у частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання та призначеного покарання за ч.1 ст.187 КК України, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність із ухваленням нового вироку.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких корисливих злочинів, обставини кримінального правопорушення, легковажне ставлення обвинуваченого до способу вчинення кримінального правопорушення, визнання ним вини, беззаперечне розуміння суспільно-небезпечного характеру своїх діянь, особу обвинуваченого, який згідно зі ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має постійне місце проживання.

Також колегією суддів враховується обставина, що пом`якшує покарання, щире каяття, добровільне відшкодування збитків та обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, колегією суддів враховується думка потерпілого щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а також розписка про добровільне відшкодування останнім завданого збитку, однак вказані обставини не зменшують обсягу незаконного суспільно-небезпечного посягання обвинуваченого на охоронювані законом інтереси, здоров`я людини та економічні відносини власності, що є визначальною складовою економічної системи держави та суспільства України, які охороняються державою, та імплементовані у ст.41 Конституції України.

Враховуючи викладене, пом`якшуючі покарання обставини та думку потерплого колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства та призначення йому реальної міри покарання, однак у найнижчій межі санкції відповідної статті, у вигляді позбавлення волі на строк три роки, чим будуть дотримані принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину та з урахуванням особи обвинуваченого, не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України або положень ст. 75 КК України.

Згідно ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Із положеннями ч.2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, а також застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання та призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та звільнення від відбування покарання, скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким:

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

У решті вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: