ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/8163/23 (1-кс/953/857/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/240/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

прокурора - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000837 від 16.08.2023 за ч. 3 ст. 114-2 КК України , про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Обрано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів, тобто по 24.03.2024 включно, без визначення розміру застави.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 адвокат захисника ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

В задоволенні клопотання слідчого про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням суми застави підозрюваному- відмовити.

У разі непогодження з доводами захисту щодо необгрунтованості підозри - ухвалу слідчого судді змінити, застосувавши заставу розміром до 80 (вісімдесят) мінімальних заробітних плат.

В обґрунтування своєї вимоги посилається на порушення порядку вручення повідомлення про підозру, оскільки вона складена слідчим 23.01.2024 року та погоджене з процесуальним керівником у процесуальному провадженні, але вручено ОСОБА_8 26.01.2024 року, тобто з порушенням вимог ст.278 КПК України - не в день його складання.

В порушення цих вимог закону слідчій судді надав неналежну оцінку вищезазначеному процесуальному порушенню з боку слідчого.

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України, складено і підписано 23.01.2024 та вручено у передбаченому ст.ст. 135, 278 КПК України порядку 25.01.2024.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні докази, що здійснювався виклик ОСОБА_8 на 25.01.2024 року для вручення йому підозри на будь-яку адресу та на час складення повідомлення про підозру слідчим та прокурором, не було вжито всіх можливих в даному випадку заходів для вручення повідомлення про підозру останньому у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Слідчий суддя на підтвердження обґрунтованості підозри стосовно ОСОБА_10 послався на документи, « надані на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, які додані до матеріалів клопотання». Приймаючи рішення щодо обгрунтовності підозри ОСОБА_8 суд в ухвалі вказав призвище іншої особи : « Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.»

Зазначає, що докази надані прокурором до клопотання про обрання запобіжного заходу не є вагомими на підтвердження можливості вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Вказує, що допитані у якості свідків протокол допиту свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 підтвердили, що не знайомі з ОСОБА_8 , цей факт підтверджується протоколами огляду їх телефонів.

Висновок експерта№ СЕ -19/121-24/720-КТ, який досліджував питання скріншоту , що містився в «Галареї» телефону ОСОБА_22 , ніяким чином не є доказом кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 .

Навпаки відповідно до висновку зазначеної експертизи досліджуваний скріншот виконаний на телефоні ОСОБА_23 .

Потерпілі ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ОСОБА_26 . ОСОБА_27 це особи, які постраждали у наслідок обстрілу с. Бугаївка Харківської області з боку РФ, їх покази не стосуються підозри, повідомленої ОСОБА_8 25.01.2024 року.

Авторка апеляційної скарги також вказує на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно статті 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені статтею 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Відповідно до частини 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до частини 2 статті 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (статті 178 КПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя у повному обсязі належним чином дотримався вказаних вимог.

Стороною захисту в апеляційній скарзі робиться акцент на тому, що ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного, оскільки повідомлення про підозру було вручене йому з порушенням вимог ст. 278 КПК України.

Зокрема, авторка апеляційної скарги зазначає, що не набуття ОСОБА_8 статусу підозрюваного відбулось через порушення вимог ст.278 КПК України в частині необхідності вручення підозри саме у день її складання, тобто не пізніше 23.01.2024 року на, в той час як фактичне її вручення ОСОБА_8 відбулось 26.01.2024 року.

Колегія суддів не погоджується із таким твердженням, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Так, процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру - ст. 277 вказаного закону.

Відповідно до положень ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.

Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України).

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

Як вбачається з матеріалів провадження письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, складено і підписано 23.01.2024 та вручено у передбаченому ст.ст. 135, 278 КПК України порядку 25.01.2024 року його дружині, а 26.01.2024 року особисто ОСОБА_8 про що свідчить його особистий підпис (Т.4, арк. 49).

Разом із врученням підозри ОСОБА_8 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, які йому було оголошено та роз`яснено та про що також міститься його особистий підпис.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні оскільки він отримав повідомлення про підозру і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою через не набуття ним статусу підозрюваного відсутні, а отже вимоги апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Наступною тезою апеляційної скарги на підтвердження необґрунтованості оскаржуваного судового рішення є те, що при обґрунтуванні слідчим суддею підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу в контексті аналізу наявності обґрунтованої підозри в оскаржуваній ухвалі зазначено прізвище та ініціали іншої особи, а саме ОСОБА_11

Колегія суддів вважає, що названа теза по факту є підтвердженою.

В той же час, з урахуванням того, що предметом розгляду слідчого судді очевидно для всіх учасників було клопотання слідчого саме щодо ОСОБА_8 , зазначення в одному із абзаців судового рішення прізвища та ініціалів іншої особи ОСОБА_11 , при чому не в контексті конкретних висновків суду а лише під час констатації обов`язку слідчого судді встановити наявність обґрунтованої підозри і зазначення в інших абзацах судового рішення прізвища ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, названий факт є нічим іншим ніж опискою, яку можна усунути в порядку ст.379 КПК.

Отже, колегія судів резюмує, що факт описки в оскаржуваному рішенні, хоча і мав місце, проте зміст цієї описки не спотворює інформативне наповнення ухвали таким чином, щоб поставити під сумнів правильність викладених у ній висновків.

Наступним про що зазначено в апеляційній скарзі є те, що зібрані органом досудового розслідування докази на підтвердження обґрунтованості підозри не є вагомими.

В той же час, оцінюючи цю тезу, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді стосовно того що, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, про недоведеність належним чином існування ризиків на які міститься посилання у клопотанні про обрання запобіжного заходу та неврахування судом інших обставин, зокрема і тих, які свідчили про можливість обрання стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу

Проте, як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчий суддя детально проаналізував та надав належне обґрунтування щодо як наявності так і відсутності заявлених слідчим ризиків, передбачених 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК, навівши відповідні мотиви свого рішення щодо кожного із заявлених ризиків.

Переконливих доводів на спростування такого висновку в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, слідчим суддею враховано сукупність інших обставин, які взяті до уваги при вирішенні клопотання слідчого.

Перелік цих обставин та висновки слідчого судді, з якими погоджується суд апеляційної інстанції детально наведені у п. 3.5 оскаржуваного судового рішення.

Зокрема, серед цих обставин є і ті, що на думку сторони захисту давали б слідчому судді підстави для обрання іншого запобіжного заходу (застави), а саме стан здоров`я ОСОБА_8 , міцні соціальні зв`язки, репутацію, нагороди, тощо.

Слідчим суддею детально та з наведенням відповідних мотивів, які перш за все ґрунтуються на імперативних законодавчих заборонах, відкинув можливість для застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Такий висновок є правильним, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованого діяння, межах своїх дискреційних повноважень не визначив у даному кримінальному провадженні розмір застави.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, а отже альтернативна вимога апеляційної скарги сторони захисту про визначення ОСОБА_8 застави також не підлягає задоволенню.

За таких обставин ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.370, 372 КПК України, практиці ЄСПЛ, а тому підстав для її скасування та обрання іншого виду запобіжного заходу та визначення розміру застави ОСОБА_8 про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали в даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: