Житомирський апеляційний суд
Справа №286/534/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

потерпілої ОСОБА_9 (дистанційно),

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000044 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 15.09.2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, в силу ст. 89 КК України несудимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. Вважає вирок суду необґрунтованим, невмотивованим та незаконним. Вказує, що суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 занадто м`яке покарання у виді громадських робіт, оскільки останній вину у вчиненому кримінальному проступку не визнав та не покаявся. Також судом не враховано думку потерпілої щодо призначення покарання, яка наполягала на призначенні суворого покарання у виді обмеження волі. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 надавав суду неправдиві показання, що свідчить про його нещирість.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок. Зазначає, що ОСОБА_7 вину визнав частково, а саме те, що від його ненавмисних дій потерпіла отримала тілесні ушкодження. Посилається на те, що покази обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 не суперечать одне одному та спростовують покази потерпілої. Вважає, що ушкодження потерпілій були нанесені випадково та ненавмисно, а її покази не відповідають обставинам справи та показам зазначеного свідка. Вказує, що суд призначив обвинуваченому покарання суворіше, ніж пропонував прокурор. Зазначає, що ОСОБА_7 має змогу та погоджувався сплатити штраф. Звертає увагу, що потерпіла протягом тривалого часу вчиняє сварки з обвинуваченим, неодноразово писала на нього скарги у різні інстанції, тому не виключено що вона навмисно спровокувала конфлікт.

06 листопада 2023 року на електрону адресу Житомирського апеляційного суду надійшло заперечення від прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_12 на апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 15.09.2023 року, в якому він просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок без змін.

Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 15 вересня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_7 не застосовувано.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 01 лютого 2022 року близько 17 години по вул. Перемоги, с. Сташки, Гладковицької ОТГ, Коростенського району, Житомирської області, в ході раптово виниклого конфлікту, ОСОБА_7 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс декілька ударів обрубаним поліном в область голови та рук ОСОБА_9 .

В результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_13 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я у вигляді: ушитої забійної рани лобної ділянки справа, а також тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких у вигляді: забою м`яких тканин та синця на тильній поверхні правої кисті в проекції 2-3-4-5- ї п`ясних кісток, дрібної подряпини на тильній поверхні основної фаланги 3-го пальця правої кисті, забою м`яких тканин та синця на тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-3-4-ї п`ясних кісток.

Заслухавши доповідача, доводи потерпілої та її представника в підтримання апеляційної скарги потерпілої та заперечення апеляційної скарги захисника, думку обвинуваченого та його захисника в підтримання апеляційної скарги захисника та заперечення апеляційної скарги потерпілої, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг потерпілої та захисника, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_9 . Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що все відбувалося у другій половині дня. Сусідка ОСОБА_9 прийшла із скандалами та претензіями, тому відбулася сварка. Претензії у потерпілої були щодо дров, їй не сподобалось як він їх різав. Він різав та складав дрова, з ним були батько та ОСОБА_14 . Конфлікт відбувся тільки між ним та потерпілою, інші займалися своїми справами. Коли він скидав дрова на кузов машини, то поліно впало за машину на потерпілу, скільки впало полін він не знає. Робили пила і тяжко було щось почути, а на потерпілу ніхто не звертав уваги. У них з потерпілою склалися неприязні відносини, які тривають близько п`яти років, але все відбулося ненавмисно.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свої покази.

Проте, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

-показах потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що в той день ходила по вулиці у свої справах. Обвинувачений привіз дрова, присутні були його батько і сам обвинувачений. Коли вона проходила біля них та подивилася в бік обвинуваченого. Обвинувачений почав наносити їй удари поліном, все відбувалося мовчки. Унаслідок цього, в неї була розбита голова, рану зашили в лікарні. До цього часу постійно зверталася до дільничого, оскільки обвинувачений залякував її. Покарання обвинуваченому просила призначити відповідно до закону. Від поданого цивільного позову відмовилась;

- показах свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що з обвинуваченим перебувають у дружніх відносинах. 01.02.2022 допомагав ОСОБА_7 порізати дрова. Самого конфлікту він не бачив, оскільки автомобіль перекривав огляд, але чув як розмовляли, це тривало хвилин 5. Після заглушки пили бачив як потерпіла йшла зі спини понад тином. З ними був також батько ОСОБА_15 , який допомагав різати дрова.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_9 підтримала свої покази.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України, а саме :

-протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.02.2022 року з якого видно, що ОСОБА_9 звернулася до ВП №1 із заявою про те, що 01.02.2022 року близько 18 год. гр. ОСОБА_7 вчинив неправомірні дії, а саме наніс їй тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2022 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_9 та фототаблиць до нього з якого вбачається, що у приміщенні ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, який розташований за адресою: м. Овруч, вул. Б. Хмельницького, 42, потерпілій ОСОБА_9 було запропоновано вказати за допомогою манекена і розповісти при яких обставинах вона отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_9 розповіла та показала як у с. Сташки по вул. Перемоги у неї виник словесний конфлікт із сусідом ОСОБА_7 , з яким вона перебуває в неприязних відносинах тривалий час. В ході конфлікту ОСОБА_7 взяв обрубане поліно та почав наносити їй удари спочатку по руках, оскільки вона почала прикриватись від ударів по голові та в подальшому наніс удар поліном по голові в лобну ділянку. Після цього в неї пішла кров та він кинув поліно на землю та пішов і таким чином конфлікт було вичерпано;

- висновком експерта №41 від 18.02.2022, відповідно до якого при проведенні дослідження, у ОСОБА_9 було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: 1) ушита забійна рана лобної ділянки справа; 2) забій м`яких тканин та синець на тильній поверхні правої кисті в проекції 2-3-4-5-ї п`ясних кісток; дрібна подряпина на тильній поверхні основної фаланги 3-го пальця правої кисті; забій м`яких тканин та синець на тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-3-4-ї п`ясних кісток. Вказані тілесні ушкодження утворились не менш ніж від 3-х травматичних впливів від прямої дії (удар) тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, та могли утворитись в час і при обставинах вказаних у направлені та зазначених самою ОСОБА_9 - 01.02.2022р., били дерев`яним поліном по голові, при цьому прикривала голову руками. В момент заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 могла бути в будь-якому положенні, при якому ділянки тіла з ушкодженням (лобна ділянка справа, тильні поверхні обох кистей) були б доступні травмуючому впливу. Встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження не могли утворитись від падіння з вертикального положення на площину. Всі встановлені при проведенні експертизи ушкодження могли утворитись при обставинах відтворених під час слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_9 остання розповіла та показала, як саме їй було заподіяно удари дерев`яним поліном від яких вона прикривалась руками та удар поліном по голові;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2022 року проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 та фототаблиць до нього, з якого видно, що у приміщенні ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, який розташований за адресою: м. Овруч, вул. Б. Хмельницького, 42, де ОСОБА_7 було запропоновано вказати за допомогою манекена і розповісти при яких обставинах він заподіяв тілесні ушкодження. ОСОБА_7 погодився і розповів, що близько 17 години 01.02.2022 перебував біля свого господарства по АДРЕСА_1 разом із знайомим, де здійснювали порубку дров. В той час до нього підійшла сусідка ОСОБА_9 та почала вчиняти словесний конфлікт та провокувати на суперечку. В подальшому він не витримав та взяв частину обрубаного поліна та замахнувсь в бік ОСОБА_16 і таким чином попав їй в область голови, а також після цього ще декілька разів наніс декілька ударів вказаним поліном по руках ОСОБА_9 . ОСОБА_7 за допомогою манекена продемонстрував, як він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги захисника про те, що тілесні ушкодження потерпілій були нанесені випадково та ненавмисно, а її покази є невірними та такими, що не відповідають обставинам справи та показам свідка, є необґрунтованими та суперечать встановленим судом першої інстанції обставинам.

Більш того, сторона захисту під час апеляційного розгляду не клопотала про дослідження доказів та про визнання доказів недопустимими.

Посилання захисника на те, що покази обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 не суперечать одне одному, не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Крім того, свідок ОСОБА_11 не був безпосереднім очевидцем подій, оскільки з пояснень останнього в суді першої інстанції вбачається, що самого конфлікту під час якого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження, він не бачив.

Крім того, обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілій обвинуваченим ОСОБА_7 підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 29.04.2022 за участю останнього, під час якого ОСОБА_7 добровільно та чітко пояснив та показав механізм спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, зазначивши, що сусідка ОСОБА_9 спровокувала конфлікт та він не витримав та взяв частину обрубаного поліна та замахнувсь в бік ОСОБА_16 і таким чином попав їй в область голови, а також після цього ще декілька разів наніс декілька ударів вказаним поліном по руках ОСОБА_9 (т.1 а.п.178-172).

Апеляційний суд вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини в умисному спричиненні потерпілій легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, є його способом захисту.

Доводи апеляційної скарги потерпілої про призначення судом обвинуваченому ОСОБА_7 занадто м`якого покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт у межах санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК України та вважав, що таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів зазначає, що при цьому враховано думка потерпілої та не призначено більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом було призначено покарання суворіше, ніж просив прокурор, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки суд не пов`язаний думкою прокурора, а призначене ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність та вмотивованість рішення суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі потерпілої не наведено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми кримінального закону України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому та вважає, що його не можна вважати явно несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок надмірної м`якості чи суворості.

На переконання апеляційного суду, саме таке покарання буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Клопотання про дослідження доказів сторона захисту під час апеляційного розгляду не заявляла, а колегія суддів таких підстав не вбачала, враховуючи положення ч.3 ст.404 КПК України. Крім того, стороною захисту клопотання про визнання доказів недопустимими чи неналежними також не заявлялося.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, не вбачає підстав для скасування вироку суду, який є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 15 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: