Номер провадження: 11-сс/813/358/24
Справа № 523/1557/24, 1-кс/523/324/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 02.02.2024, якою в межах об`єднаного к/п №0001286 від 14.09.2023, № 0000190 від 01.02.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, маючого середню освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2009 р.н., не офіційно працюючого водієм таксі, зареєстрованого за адерсою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.03.2024 включно, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах об`єднаного к/п №0001286 від 14.09.2023, № 0000190 від 01.02.2024 було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.03.2024 включно, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», із визначенням застави, в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600 грн. та покладено у разі внесення застави на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та органом досудового розслідування було доведено наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя врахувавши положення ч. 5 ст. 182 КПК України, а також тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, особу підозрюваного та його майновий стан, вважав за необхідне визначити заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що органом досудового розслідування не доведено та не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України;

- слідчим суддею не враховано того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України;

- слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 є раніше не судимим, має зареєстроване місце проживання у м. Одесі, а також має на утриманні дитину 2009 р.н.;

- слідчий суддя необґрунтовано визначив ОСОБА_8 непомірний розмір застави.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 02.02.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 85-88), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі не порушується питання щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою та полягає у тому, що він, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, у невстановленій кількості, але не менше ніж 3, 60г.

Після чого, ОСОБА_8 , переніс придбану ним вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, до місця свого мешкання, а саме: в кв. АДРЕСА_3 , з метою подальшого незаконного збуту для отримання грошової винагороди.

В подальшому, 28.11.2023, у денний час (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, знаходячись біля будинку №41 по вул. Генерала Бочарова в м. Одесі, незаконно збув шляхом здійснення так званої «закладки» за грошову винагороду у розмірі 1 800 грн. ОСОБА_10 , особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений PV, кількісним вмістом 3, 60 г., яку останній а подальшому добровільно видав працівникам СБУ.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_11 у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, незаконно придбали особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку в подальшому перенесли до свого місця мешкання, а саме: в кв. АДРЕСА_3 , з метою подальшого незаконного збуту для отримання грошової винагороди.

У подальшому, 01.02.2024 у вечірній час, ОСОБА_8 , спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, знаходячись біля буд. 27 по вул. Паустовського в м. Одесі, незаконно збули шляхом здійснення так званої «закладки» особливо небезпечну психотропну речовину, за грошову винагороду у розмірі 1 900 грн. ОСОБА_12 , яку він в подальшому добровільно видав співробітникам поліції яка згідно набору для експрес-аналізу на виявлення наркотичних речовин містить алкалоїдну основу.

Зазначена підозра ОСОБА_8 , підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що в зазначеному кримінальному провадженні існують доведені стороною обвинувачення ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, обумовлений тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, зокрема позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Разом із цим, апеляційний суд вважає, що в зазначеному кримінальному провадженні також існує доведений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливий незаконний вплив підозрюваного на свідків та інших підозрюваних в зазначеному кримінальному провадженні, який обумовлений тим, що в подальшому зазначені особи підлягають безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції.

Окрім того, колегія суддів вважає, що існує ризик можливого приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, на теперішній час проводяться слідчі-розшукові та оперативні заходи з метою встановлення всіх учасників злочинної групи, які причетні до збуту психотропних речовин на території м. Одеси.

Також, враховуючи те, що підозрюваному ОСОБА_8 інкримінуються декілька епізодів злочину, останній офіційно не працевлаштований, отримував прибуток від незаконної діяльності, зокрема збуту психотропних речовин, тобто в останнього відсутні законні джерела доходу, апеляційний суд вважає, що в зазначеному кримінальному провадженні також існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 пов`язаний із незаконним обігом наркотиків, які в свою чергу мають негативний вплив на осіб, які вживають зазначені наркотичні засоби, що в подальшому тягне за собою систематичність такого вживання та подальші непоправні наслідки, які можуть статись із особами, які вживають такі засоби.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має дитину 2009 р.н., а також постійне місце проживання у м. Одесі, проте зауважує на тому, що зазначені обставини не слугували стримуючим фактором для останнього, а також не свідчать про відсутність встановлених вище апеляційним судом ризиків.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів доходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Разом із тим, загалом обґрунтовано застосувавши відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, визначаючи заставу в якості альтернативного запобіжного заходу, належним чином не обґрунтував виключність випадку, який послугував підставою для виходу за межі її розміру, встановленого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні злочинів певної категорії, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадженні та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який, відповідно до приписів ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Проте, відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної ухвали (а.с. 104), в даному випадку слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_8 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що значно перевищує встановлену процесуальним законом межу для тяжких злочинів, не зазначив, в чому саме полягає виключність випадку та не мотивував належним чином такий її розмір, пославшись лише на те, що враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, особи підозрюваного, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 р.н., не офіційно працюючого водієм таксі, маючого місце реєстрації та проживання, раніше не судимого.

Окрім того, слідчим суддею не було обґрунтовано взагалі, чому застава у передбачених межах від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позиція ЄСПЛ зводиться до того, що гарантії, передбачені ст. 5 §3 Конвенції покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі». (Mangouras v. Spain (Мангурас проти Іспанії) [ВП], § 78; Neumeister v. Austria (Ноймайстер проти Австрії), § 14).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ «Істоміна проти України» від 13.01.2022, зазначено, що хоча національне законодавство дозволяло суду у «виключних випадках» встановлювати більші розміри застави, таке рішення мало передбачати ретельний аналіз обставин справи для обґрунтування її «виключного» характеру.

За таких обставин, врахування слідчим суддею під час визначення розміру застави, який значно перевищує встановлений законом розмір для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів в якості виключних обставин обґрунтованої підозри, а також особи підозрюваного не носить «виключного» характеру тому є необґрунтованим.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, наявність доведених ризиків, особу підозрюваного та його майновий стан, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на підозрюваного у разі внесення застави певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що визначаючи підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави слідчий суддя зазначив, що у разі її внесення на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Водночас ч. 5 ст. 194 КПК України містить 9 пунктів (видів) обов`язків, які можуть бути покладені слідчим суддею або судом на підозрюваного чи обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, не визначення слідчим суддею конкретних обов`язків, які покладаються на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення за нього застави, ускладнюють виконання ухвали, що також є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлюють, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді, та постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу із покладенням на підозрюваного у разі внесення застави певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 02.02.2024, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.03.2024 включно, з визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 31.03.2024 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 в якості альтеративного запобіжного заходу заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 19.02.2024, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти та покласти на нього строком до 31.03.2024 процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за вимогою;

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками визначеними слідчим або прокурором в зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 та заставодавцю положення ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України щодо наслідків невиконання обов`язків застоводавцем, а також підозрюваним.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4