Справа № 368/576/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/130/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 20 червня 2023, якою відмовлено у задоволенні подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про умовно - дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 лютого 2021 року за ч.ч. 1,2 ст. 286, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.

Начальник ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2021 р., оскільки засуджений на даний час характеризується позитивно, регулярно відвідує заходи виховної спрямованості. За час перебування в ДУ «Харківський СІЗО» мав одне дисциплінарне стягнення, під час перебування в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» мав два заохочення та одне дисциплінарне стягнення, яке знято у встановленому законом порядку. На даний час поводить себе правильно, з адміністрацією колонії - коректний та ввічливий, не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє. Також у поданні зазначено про те, що ОСОБА_8 відбув частину покарання, яка сплила 227.04.2023 року.

Ухвалою суду в задоволенні подання відмовлено з тих підстав, що засуджений не мав поведінки, яка б достеменно свідчила б про можливість застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, а між кількістю стягнень та кількістю заохочень міститься паритет (2 стягнення та 2 заохочення), що не свідчить про те, що ОСОБА_8 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання. Судом зауважено, що поведінка засудженого змінилася в кращу сторону лише в зв`язку з настанням умов для пільги, яка передбачена ст. 81 КК України. Отримання двох заохочень вказує на повторність, в той же час, для достеменнного встановлення правослухняної поведінки засудженого необхідно, щоб була в наявності системність отримання заохочень. Судом враховано тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, форму вини - є злочином, вчиненим з необережності, злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, в суді першої інстанції свою вину не визнавав, шкода потерпілим практично не відшкодована (шкоду почав відшкодовувати лише з кінця 2022 року - за деякий період часу до настання пільги), засуджений не приймав активної участі у суспільному житті колонії.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом не вірно обраховано строк невідбутої частини покарання, яка на момент розгляду справи в суді першої інстанції, становила 2 роки 312 днів. Вважає висновки суду щодо непостійності законослухняної поведінки засудженого, безпідставними, оскільки виправлення - це процес, а не сталий стан, а у поведінці ОСОБА_8 спостерігаються позитивні зміни.

Вказує, що ОСОБА_8 , прибувши до КВК №115 одразу влаштувався на роботу з 13.08.2021 та працював до 23.02.2022, з початку військової агресії рф проти України до праці не залучався, однак з 04.08.2023 засуджений знову працевлаштований до ПрАТ «Вент». На даний час має 3 заохочення. Шкоду поступово відшкодовує, однак зауважує, що перебування засудженого на волі сприяло б швидшому погашенню збитків. Крім того, зазначає, що ОСОБА_8 має неповнолітню доньку, а також має бажання стати до лав ЗСУ, що надасть більше користі для суспільства та дозволить в більш короткий час відшкодувати збитки завдані злочином.

Засуджений та захисник про час та місце апеляційного розгляду повідомлені, клопотань про особисту участь при розгляді апеляційної скарги засудженим не заявлялось.

Заслухавши доповідь судді,прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного за необережний тяжкий злочин.

Як випливає з матеріалів справи, на час звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджений відбув більш ніж 1/2 строку призначеного покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Судом першої інстанції в повній мірі надано оцінку наявній характеристиці засудженого та зауважено, що обставини справи свідчать про наявність негативних протягом значного строку відбування покарання та посередніх протягом останнього періоду чинників та розцінено судом як невизначена поведінка засудженого, з точки зору правослухняності. Зазначено, що правослухняна поведінка спостерігалась за засудженим лише в незначний період, що передує можливості застосування пільги, при цьому така поведінка є обов`язком засудженого на весь період відбування покарання.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення не можуть свідчити про настання підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання, однією з яких є доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

Доводи апеляційної скарги про неправильне визначення судом строку невідбутого покарання на час розгляду подання не є тими обставинами, які б могли ставити під сумнів висновки суду про відсутність підстав для застосування ст.81 КК України.

Оскільки застосування інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не є обов`язком суду, а досліджені докази та відомості про особу засудженого не дають підстав для переконливих висновків про виправлення засудженого за короткий термін відбування призначеного покарання, то колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 20 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: