Справа № 308/1676/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника керівника Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру № 0000250 від 20.10.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді заступника начальника відділу начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в:

З поданого клопотання та матеріалів кримінального провадження випливає, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 20.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 Кримінального кодексу України (далі КК України).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає наступне.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 23.02.2022 № 28 о/с з 24.02.2022 призначений на посаду заступника начальника відділу начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

ОСОБА_4 перебуваючи на посаді заступника начальника відділу начальнику слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування. Керівник органу досудового розслідування уповноважений:

1) визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих;

2) відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування;

3) ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора;

4) вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим;

5) погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом;

6) здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого;

7) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Водночас ОСОБА_4 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, і, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, будучи зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства та висловив прохання надати для себе неправомірну вигоду за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у провадженні СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 22.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. У межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду від 28.04.2023 за клопотанням слідчого накладено арешт на вантажний автомобіль марки «ЗІЛ» р.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у постійному користуванні громадянина ОСОБА_8 . Крім цього, ухвалою передбачено заборону користування транспортним засобом із поміщенням такого на майданчик ТОВ «Фарт» в с. Білин, 303 Рахівського району Закарпатської області. Водночас, як встановлено досудовим розслідуванням, фактично вказаний транспортний засіб вилучений не був, а натомість залишився у володінні та користуванні ОСОБА_8 .

Про вказані обставини стало відомо ОСОБА_4 , який в силу займаної посади керівника слідчого підрозділу, який здійснює розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 22.04.2023, був обізнаний про те, що фактичним володільцем вантажного автомобіля марки «ЗІЛ» р.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 , який крім цього являється його сусідом та з яким він був попередньо знайомий і періодично спілкувався, однак всупереч обов`язку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 39 КПК України, вжити організаційних заходів, спрямованих на усунення порушень вимог законодавства підпорядкованими працівниками слідчими СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а саме щодо виконання вищевказаної ухвали слідчого судді про арешт майна у повному обсязі, ОСОБА_4 жодних дій, спрямованих на організацію вилучення слідчими арештованого транспортного засобу не вчинив, а натомість вирішив використати ситуацію, що склалась, з метою свого особистого протиправного збагачення.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, однак не пізніше кінця липня 2023 року, у невстановленому місці ОСОБА_4 , зустрівся із ОСОБА_8 , та у ході розмови запевнив останнього у тому, що ОСОБА_8 може використовувати даний автомобіль незважаючи на заборону, встановлену ухвалою слідчого судді про арешт майна, та при виникненні будь-яких питань на дорозі із працівниками поліції, останній допоможе їх вирішити, а також повідомив, що може посприяти у скасуванні арешту на вказаний транспортний засіб.

18.10.2023 приблизно о 20 годині ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 та викликав його до себе на роботу. Коли ОСОБА_8 прийшов до нього, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, повідомив ОСОБА_8 , що за 800 доларів США він вирішить питання про скасування арешту на вищевказаний транспортний засіб, водночас у випадку відмови надати кошти, він, використовуючи свої службові можливості керівника органу досудового розслідування, вжиє заходів, аби автомобіль у ОСОБА_8 був вилучений, а у подальшому взагалі буде переданий на користь ЗСУ.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час 19 жовтня 2023 року, ОСОБА_4 за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 зустрівся із ним біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де у ході зустрічі повторно наголосив ОСОБА_8 на необхідності надання йому 800 доларів США, які він розділить між адвокатом, суддею та прокурором і вирішить питання про скасування арешту майна, а інакше транспортний засіб у ОСОБА_8 заберуть і він його ніколи більше не побачить.

Надалі, 20.10.2023, ОСОБА_4 знову телефонував заявнику, на цей раз через месенджер «Вайбер» та цікавився його рішенням та готовністю до передачі грошових коштів.

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі неправомірної вигоди могла потягнути шкідливі наслідки правам та інтересам ОСОБА_8 , останній погодився на таку протиправну пропозицію ОСОБА_4 , однак попередив останнього про відсутність у нього грошових коштів у вказаному розмірі та звернувся із відповідною заявою у правоохоронні органи.

У подальшому, 28.10.2023 близько 15 год. 34 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 зустрівся із ним біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході розмови повідомив, що для вирішення питання із скасуванням арешту на транспортний засіб, необхідного узгодити питання із закриттям кримінального провадження із прокуратурою та слідчим суддею, при цьому заначив, що це буде не безкоштовно, однак конкретний розмір неправомірної вигоди не повідомив.

Надалі, 03.11.2023 близько 06 год. 58 хв під час зустрічі, яка відбулась на тому ж місці, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що якщо про факт відсутності арештованого транспортного засобу на штраф майданчику стане відомо начальнику Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, то його вилучать, а у ОСОБА_4 будуть неприємності, а тому необхідно вирішити питання щодо закриття кримінального провадження, при цьому наголосив, що ним як начальником слідчого відділу спільно зі слідчим вжито заходи для створення передумов для законного закриття провадження. Водночас, враховуючи що частину грошових коштів за вирішення цього питання необхідно буде надати прокуратурі та суду, вартість вирішення питання у порівнянні із попередніми домовленостями зросте приблизно на 500 доларів США, а тому ОСОБА_8 треба мати напоготові 1300 доларів США, а він у свою чергу переговорить з адвокатом та головним прокурором.

Під час зустрічі, яка відбулась 08.11.2023 близько 07 год. 11 хв. на тому ж місці, ОСОБА_4 підтвердив, що узгодження вирішення питання триває, водночас сума неправомірної вигоди зросла до 1500 доларів США.

За таких обставин, ОСОБА_4 , підозрюється у проханні надати службовій особі неправомірну вигоду за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

31.01.2024 відносно ОСОБА_4 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними доказами, зокрема заявою показаннями свідка ОСОБА_8 , матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, іншими письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

Клопотання мотивоване тим, що необхідність у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликана тим, що наявні ризики, у зв`язку з якими до нього необхідно застосувати відповідний запобіжний захід, зокрема, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор відомості, викладені в клопотанні підтримав, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти поданого клопотання, оскільки підозра, вручена ОСОБА_4 є необґрунтованою, ризики також необґрунтовані. Так, зазначив, що ризик знищення або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження є необґрунтованим, оскільки матеріали кримінального провадження № 0000171 від 22.04.2023 вилучені та не перебувають в розпорядженні Рахівського РВП, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є також надуманим. Просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби або у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням обов`язку здати на зберігання закордонний паспорт до відповідного органу міграційної служби.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 20.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

31.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у проханні надати службовій особі неправомірну вигоду за вчинення та не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, зокрема, заявою прос вчинення кримінального правопорушення від 20.10.2023, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 20.10.2023, 18.12.2023, протоколами про результати аудіо-, відео контролю особи від 31.10.2023, 09.11.2023, протоколом огляду місця події від 21.04.2023, постановою про визначення групи слідчих від 22.04.2023, постановою про визнання речовим доказом від 22.04.2023, ухвалою слідчого суддя Рахівського районного суду Закарпатської області від 28.04.2023, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, інших даних про його особу, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що є тяжким злочином, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 10 год. 00 хв. 7 лютого 2024 року по 30 березня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

-не відлучатися за межі Рахівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні, зокрема із ОСОБА_8 ;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській областісвій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків в межах строку досудового розслідування до 30 березня 2024 року включно.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 7 лютого 2024 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1