Справа № 646/4674/23
№ провадження 1-кп/646/575/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001196 від 26.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка,

Вінницького району, Вінницької області, громадянина України, освіта середня,

одружений, судимості не має, проходить військову службу за мобілізацією військової

частини НОМЕР_1 у званні «молодший сержант», учасник бойових дій,

проживає та зареєстрований за адресою

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «молодший сержант», перебуваючи на посаді навідника 3 танкового взводу 3 танкової роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та незаконно, тимчасово ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 17.08.2022 не з`явився з КНП «Микулинецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації» Тернопільської обласної ради, де він проходив лікування, на місце служби, а саме до розташування НОМЕР_2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та до 27.09.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення без поважних причин на службу з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

25.08.2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 , в порядку передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою про визнання винуватості, прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання з урахуванням ст. ст. 58, 69 КК України у виді службового обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави двадцяти відсотків, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Положенням ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки Законом України № 2839-IX від 13.12.2022 р. внесено зміни до ст. 69 КК України в частині виключення застосування ст. 69 КК України у випадку засудження за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, але обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин до набрання зазначеним Законом чинності, покарання йому повинно бути призначено з урахуванням редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 досягли угоди про визнання обвинувачення, підписали її, обвинувачений беззаперечно визнав свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення, між сторонами досягнута домовленість про призначення покарання, суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. ст. 468-475 КПК України та виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, потерпілі по справі відсутні.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги законодавства, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

ОСОБА_5 та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджені в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про визнання винуватості, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, тобто умови даної угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального та матеріального законодавства.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 належить затвердити.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374 ст. ст. 468-476 КПК України, -

з а с у д и в:

Угоду про визнання винуватості від 25.08.2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на службове обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 в дохід держави двадцяти відсотків.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1