ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 585/3641/16-к Номер провадження 11-кп/814/48/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження № 0000035 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2016, за апеляційними скаргами прокурора Роменської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 ї в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2018 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівна Вінницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, пенсіонера, не судимого

ВСТАНОВИЛА :

Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади і займатись певною діяльністю по виконанню організаційно розпорядчих і адміністративно-господарських функцій у сфері службової діяльності на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 , обіймаючи посаду головного лікаря Комунального закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», будучи службовою особою, в лютому-травні 2014 року шляхом зловживання службовим становищем здійснив розтрату майна, яке перебувало в його віданні, а саме силами та засобами Державного підприємства «Підприємство Роменської виправної колонії» здійснив порубку 144 дерев тополі, які росли на землях, переданих у користування лікарні, та не були обліковані на балансі закладу. Отриману від порубки деревину поза бухгалтерським обліком лікарні було обернуто на користь Державного підприємства «Підприємство Роменської виправної колонії», чим заподіяно збитків Комунальному закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» в сумі 150 046,28 грн.

На указаний вирок суду надійшли апеляційні скарги прокурора Роменської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 .

В подальшому обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно себе, і звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, які підтримали подану заяву, прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 191 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України за закінченням строків давності. Наслідки закриття кримінального провадження за цих підстав йому зрозумілі.

Відповідно до ст. 49 КК України строк давності - це певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст.ст. 284-288 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили (ст. 532 КПК України).

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У тому разі, коли обвинувачений заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з абз. 1, 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення відбулося в лютому-травні 2014 року. Судом першої інстанції дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 191КК України.

На момент розгляду клопотання санкція ч. 2 ст. 191 КК України передбачає основне покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

У відповідності до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло т5 років - у разі вчинення нетяжкого .

Як вбачається з абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_9 правопорушення - лютий -травень 2014 року минуло понад 5 років, обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, є особою раніше не судимою, а тому він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення заяви ОСОБА_9 , скасування вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2018 щодо нього, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 2 ст. 191 КК України.

Керуючись ст. ст.284, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2018 відносно ОСОБА_9 скасувати та звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження за ч.2 ст.191 КК України щодо ОСОБА_9 закрити.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4