Справа № 638/1230/24
Провадження № 1-кс/638/443/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000175 від 19.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся слідчий в якому просить накласти арешт на вилучені в ході обшуку затриманої особи від 19.01.2024 року.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 19.01.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

СВ ХРУП №3 ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000175 від 19.01.2024, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, з середньою освітою, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

19.01.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами в період дії воєнного стану поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-IХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» до якого було внесено зміни Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України №3057-IX від 02.05.2023, вчинив кримінальне правопорушення-злочин при наступних обставинах:

Так, 18.01.2024 року приблизно о 21 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи на вул. Бакуліна в м. Харкові побачили раніше не відомого потерпілого ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та в них виник умисел виник умисел на відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Так ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , реалізуючи свій єдиний сумісний умисел на відкрите викрадення чужого майна, повели потерпілого до магазину, де він купив алкогольні напої, та які вони всі разом стали вживати поблизу виходу зі станції метро «Наукова» м. Харкова, після розпивання спиртних напоїв ОСОБА_6 , запропонував викликати таксі так як була вже майже комендантська година, після чого потерпілий разом з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , направились проводити потерпілого на таксі та в цей час діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи за адерсою: м. Харків, вул. Новгородська, 32 згідно до відведеної ролі, ОСОБА_5 наніс один удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_7 , який після удару намагався відбитися, однак розуміючи, що чоловіків двоє, почав втікати, а в цей момент, був повалений на землю. Після того як ОСОБА_7 опинився на землі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , почали наносити удари ногами по обличчі, тулубу, рукам потерпілого, якими він намагався закривати обличчя. Після чого продовжуючи свої умисні дії, реалізуючи злочинний єдинийй намір, ОСОБА_6 , дістав з кишені потерпілого ОСОБА_7 : паспорт громадянина України на його ім`я, ІНН на його ім`я, військовий виток на його ім`я, 500 грн., однією купюрою, карки «Приват Банк», картка «Укрсиббанк», на ім`я потерпілого, технічний паспорт на автомобіль «Шеврале авео», картку з фітнес клубу «Феромон», водійське посвідчення на його ім`я та мобільний телефон «OPPO51» на дві сім картки, пам`ять 64 ГБ, голубого кольору, який був в прозорому силіконовому чохлі, без пошкоджень, вартістю зі слів потерпілого 2999 грн., а ОСОБА_5 , в цей час забрав з землі рюкзак сірого кольору з помаранчевими вставками, марки «ОСПРЄЙ», на три відділення, вартістю зі слів потерпілого 2000 грн., в якому були: пневматичний пістолет № НОМЕР_1 придбаний 26.12.2023 вартістю зі слів потерпілого 4588 грн., навушники чорного кольору, фірми «Філіпс» марки ТАА 4216ВК/00 вартістю зі слів потерпілого 2000 грн., без ліхтарик чорного кольору, вартістю 500 грн., був в справному стані, термо кружка, металевого кольору марки «PRIMUS», вартістю 350 грн.

Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 12437 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану.0

19.01.2024 року гр. ОСОБА_5 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України, та в ході обшуку затриманої особи у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки OPPO, в корпусі синього кольору, model: НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_7

19.01.2024 року вилучений мобільний телефон марки OPPO, в корпусі синього кольору, model: НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 був визнаний речовим доказом, згідно постанови про визнання речовими доказами від 19.01.2024 року.

Виходячи з цього, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також подальшого проведення необхідних слідчих дій під час досудового розслідування на теперішній час виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 від 19.01.2024 року мобільний телефон марки OPPO, в корпусі синього кольору, model: НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , оскільки саме цей предмет може бути предметом вчинення злочину, з яким необхідно провести відповідні експертизи.

Крім цього, відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

19.01.2024 вищевказані речі та документи в порядку передбаченому КПК України оглянуті слідчим та визнані речовими доказами.

В судове засідання слідчий не з`явився, просив клопотання розглянути у його відсутність та задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись.

У відповідності до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Встановлено, що СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 19.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Шевченківської окружною прокуратурою м. Харкова.

Надані докази свідчать про обґрунтованість вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.

При цьому у відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За частиною 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Вказане вилучене майно постановою від 19.01.2024 року визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке він просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що прокурором надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 19.01.2024 в ході обшуку затриманої особи ОСОБА_5 мобільний телефон марки OPPO, в корпусі синього кольору, model: НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: