В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000924 від 05.12.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого не офіційно, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 04.12.2022 року, приблизно о 21:30, керуючи технічно справним автомобілем марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в другій (середній) смузі проїзної частини вулиці Харківське шосе у м. Києві, зі сторони Дарницької площі в напрямку вулиці Фанерна, зі швидкістю 93,3...97,5 км/годину, яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год.

У цей час, проїзну частину вул. Харківське шосе у м. Києві, навпроти будинку 48, в недозволеному для руху пішоходів місці, перетинала пішохід ОСОБА_7 , наближаючись справа до смуги руху автомобіля марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час руху, водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

- п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому, що він, керуючи автомобілем марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Харківське шосе у м. Києві, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати безпечну та дозволену швидкість руху, нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, достеменно знаючи, що швидкість керованого ним автомобіля складає 93,3...97,5 км/год, усвідомлюючи, що вибір швидкості руху і контроль за швидкісними параметрами руху визначається односторонньою вольовою активністю водія, створивши для себе умови, в яких був позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, в момент виникнення небезпеки для руху у вигляді появи пішохода, яка наближалась до його смуги руху справа, застосував екстрене гальмування та вплинув на рульове колесо ліворуч, що призвело до зміни напрямку руху транспортного засобу, виїзду у третю (крайню ліву) смугу проїзної частини та наїзду на пішохода ОСОБА_7 , яка навпроти буд. № 48 по вул. Харківське шосе у м. Києві перетинала проїзну частину справа на ліво, по ходу руху зазначеного автомобіля.

У результаті наїзду, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: масивного просочуючого крововиливу у м`які тканини передньої поверхні грудної клітки; перелому груднини, множинні двобічні переломи ребер по різним анатомічним лініям (більше зліва) подекуди з розривами пристінкової плеври; розрив передньої та задньої повздовжніх зв`язок хребта та міжхребцового диска між 4- та 5 грудними хребцями з розривом спинного мозку та його оболонок на цьому рівні; відкритий фрагментарний перелом лівої плечової кістки; переломи верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кістки, неповний розрив лобкового симфізу; просочуючий крововилив в клітковину мижистіння; крововиливи у корені легень, через плевральні розриви обох легень; черезкапсулярний розрив печінки; двобічний гемоторакс (крововиливи у плевральні порожнини загальним об`ємом приблизно 1400 мл.), гемоперитонеум (біля 200 мл. рідкої крові в порожнині очеревини); смугасті та плямисті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця; просочуючий крововилив у м`які тканини зовнішньої поверхні лівого стегна з карманоподібним відшаруванням шкіри; крововиливи у м`які тканини в місцях переломів кісток скелету, крововилив у клітковину малого тазу; дві забійні рани на внутрішній поверхні правої гомілки; ділянка переривчастого зсаднення на лівому передпліччі; забійно-рвана рана лівого плеча, які у сукупності відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями при ДТП та настала від тупої поєднаної травми тулуба та кінцівок з множинними переломами кісток скелета і ушкодженням внутрішніх органів, рясною внутрішньою, зовнішньою та тканинною кровотечею, що привела до розвитку крововтрати.

У діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.3; 12.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, в ході досудового розслідування, в діях водія ОСОБА_3 встановлено порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б» 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілої ОСОБА_7 . Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе за ч. 2 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 04.12.2022 року, близько 21:30, керував автомобілем марки «OPEL OMEGA», н/з НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Харківське шосе, зі сторони Дарницької площі в напрямку вулиці Фанерна, у середній полосі, зі швидкістю приблизно 93,3-97,5 км/годину, де не було освітлення та інші транспортні засоби обмежували видимість, у зв`язку з чим він здійснив із необережності наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка була вдягнута в чорний одяг та на костилях перетинала проїжджу частину дороги в недозволеному для руху пішоходів місці, над підземним переходом, унаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, що призвели до настання її смерті в лікувальному закладі. Зазначив, що він уникав зіткнення з потерпілою, однак цього не вдалося зробити. На місці події він викликав працівників поліції, а карету швидкої допомоги викликав свідок даної події. Вибачення у родичів потерпілої він не попросив, шкоду не відшкодував, оскільки останні уникають зустрічі з ним. Вказав, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Також в судовому засіданні у скоєному щиро каявся, дуже жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, готовий понести покарання відповідно до законодавства України.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особливості й обставини кримінального провадження: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій - на місці події викликав працівників поліції; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому, жалкує, що так сталося; дані про особу обвинуваченого, а саме: його вік, працює не офіційно, має постійне місце проживання у м. Києві, маючого на утриманні малолітню дитину, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення вперше та з необережності, був тверезий, вибачення у родичів загиблої особи не попросив та будь-яку шкоду потерпілій ОСОБА_8 не відшкодував у зв`язку з небажанням потерпілої сторони спілкуватися з ним (зі слів). Також суд враховує поведінку потерпілої ОСОБА_7 , яка у день події перетинала проїжджу частину дороги в недозволеному місці у темний час доби. Відповідно до судової доповіді Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства. Крім того, суд враховує заяву потерпілої ОСОБА_8 від 21.12.2023 року, в якій остання вказала, що цивільний позов в рамках даного кримінального провадження заявляти не буде, просить суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 , є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу вчинених протиправних дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 основне покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене), наявності пом`якшуючої обставини, дорожньо-транспортну пригоду скоїв з необережності, не перебуваючи у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, вчинив правопорушення вперше (раніше не судимий), поведінку потерпілої ОСОБА_7 у день події, позицію учасників кримінального провадження щодо виду та міри покарання, а саме: думку сторони обвинувачення, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, думку сторони захисту, яка просила призначити покарання із застосуванням іспитового строку до обвинуваченого та не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд дійшов висновку, що перевиховання й виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Водночас, вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому альтернативного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості та наслідки скоєного ним злочину, вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений має таке право та вчинив злочин, пов`язаний з грубим порушенням правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Приймаючи таке рішення без участі потерпілої ОСОБА_8 , від якої є відповідна заява, в якій вона просила розглядати справу без її участі, суд виходить з засад ч. 5 ст. 28 КПК України, не допускаючи зайвого формалізму, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді від 12.12.2022 року підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судових експертиз:

- № СЕ-19/11-22/52860-ІТ від 16.01.2023 року у сумі 1510 гривень 24 копійок;

- № СЕ-19/11-23/31835-ІТ від 08.08.2023 року у сумі 6692 гривень 00 копійок;

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2022 року на майно - скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль «OPEL OMEGA», н/з НОМЕР_1 , який був переданий на відповідне зберігання ОСОБА_3 - залишити ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1