Номер провадження: 11-сс/813/1868/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000683, внесеного до ЄРДР 24.04.2023 року ,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 02.12.2023 року, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор", з визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 800 (вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 147 200 (два мільйони сто сорок сім тисяч двісті) гривень.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявністю ризиків, передбачених пунктами 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, які не зменшилися та продовжують існувати, тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного. Крім того, підстав для зменшення розміру застави визначеного при застосуванні запобіжного заходжу, слідчим суддею не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- пред`явлене повідомлення про підозру є необґрунтованим;

- сторона обвинувачення не довела, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, 05.09.2023 року ОСОБА_9 відсторонений від займаної посади.;

- слідчий суддя безпідставно продовжив найсуворіший запобіжний захід, а також залишив без змін розмір застави, з огляду на стан здоров`я підозрюваного, його сімейного та матеріального стану. Підозрюваний ОСОБА_9 утримується під вартою з 05.09.2023 року, раніше не судимий, має вищу освіту, одружений, має на утримані дружина та неповнолітню дитину та матір пенсійного віку, позитивно характеризується, має постійне місце роботи та місце реєстрації. Більш того, підозрюваний є інвалідом другої групи, стоїть на черзі на трансплантацію серця (хвороба серця з серцевою недостатністю), тобто потребує постійного медичного догляду;

- визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного та його сім`ї, оскільки згідно виписки з Наказу від 16.08.2023 року № 178-оч/14 ОСОБА_9 прийнято на посаду з окладом 29 700 гривень на місяць, тобто середньомісячний дохід підозрюваного взагалі унеможливлює внесення визначеної суми застави.

Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби або зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисники підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційні й суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з вимогами ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених у статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо недоведеності стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри, колегія суддів враховує наступне.

При вирішенні питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) (ч.5 ст.9 КПК), відповідно до якої (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, §32) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04, §175).

Разом з цим стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Отже, на стадії досудового розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Відтак, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Перевіряючи висновки слідчого судді щодо обґрунтованості висунутої ОСОБА_9 підозри, колегією суддів встановлено таке.

СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування, а прокурорами Одеської обласної прокуратури процесуальне керівництво у кримінальному провадженні провадження № 0000683 від 24.04.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, 02.09.2023 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За версією слідства, у невстановлений час та в невстановленому місці ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_12 організували злочину корупційну схему, згідно якої ОСОБА_12 , будучи секретарем кваліфікаційної комісії з підтвердження кваліфікації судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами, отримує від кандидатів на підтвердження кваліфікації судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами, неправомірну вигоду за допуск до іспиту та успішне складання іспиту, яку у подальшому передає ОСОБА_9 , який будучі головою вищевказаної кваліфікаційної комісії, розподіляє отриману неправомірну вигоду між ними.

Так, 19.04.2023 року, близько 09 год. 20 хв., ОСОБА_12 , перебуваючи в службовому кабінеті № 10 Дунайського міжрегіонального управління Державної служби морського і річного транспорту та судноплавства України за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, поєднуючи свої дії з вимаганням, виказав громадянину ОСОБА_13 , як кандидату на отримання посвідчення судноводія, прохання надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 700 доларів США за організацію складання іспиту на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами та подальше безперешкодне отримання ОСОБА_13 вказаного посвідчення, погрожуючи, уразі ненадання визначного ним розміру неправомірної вигоди, внесення негативних відомостей до протоколу на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км., що не дозволять в подальшому отримати останнім посвідчення.

В подальшому, 28.08.2023 року, близько 09 год. 45 хв., ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в службовому кабінеті № 10 Дунайського міжрегіонального управління Державної служби морського і річного транспорту та судноплавства України за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з єдиним злочинним наміром, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи довести їх до кінця, підтвердив ОСОБА_13 механізм вчинення та не вчинення в його інтересах дій, використовуючи надане йому службове становище, яке полягало в невнесенні недостовірних відомостей до протоколу на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км та підтвердив готовність одержання неправомірної вигоди та пообіцяв у разі надання такої вигоди безперешкодне отримання посвідчення.

В подальшому, 31.08.2023 року близько 11 год. 45 хв., ОСОБА_13 прибув до відділення Державного підприємства «Моррічсервіс» в м. Ізмаїлі за адресою: м. Ізмаїл, вул. Свято-Нікольська, 50, для складання іспиту із підтвердження кваліфікації на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км.

Після складання іспиту, 31.08.2023 року, близько 14 год. 05 хв., з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на території подвір`я відділення Державного підприємства «Моррічсервіс», за адресою: м. Ізмаїлі, вул. Свято-Нікольська, 50, повідомив кандидатам на право отримання посвідчення судноводія, в тому числі ОСОБА_13 про необхідність прибути 01.09.2023 року до службового кабінету №10 за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Портова, 16, у проміжок часу з 9 години до 18 години, для підписання протоколу на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах.

На виконання вказівки ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , 01.09.2023 року близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_13 прибув до службового кабінету №10 за адресою: АДРЕСА_1 та на прохання ОСОБА_12 присів за робоче місце останнього та підписав наданий йому протокол № 215/23 від 31.08.2023 на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, запропонував ОСОБА_13 вийти до фойє Дунайського міжрегіонального управління Державної служби морського і річного транспорту та судноплавства України за адресою: АДРЕСА_1 та особисто одержав неправомірну вигоду у сумі 700 доларів США від ОСОБА_13 , за вчинення в його інтересах дій, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з використанням наданого ОСОБА_12 службового становища, а саме: за організацію складення іспиту на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км.

На виконання, заздалегідь обумовленого плану ОСОБА_9 прибув до службового кабінету № 10 за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ОСОБА_12 , який раніше одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_13 за позитивне складання іспиту на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км., для розподілу між ними неправомірної вигоди одержаної від кандидатів складання іспиту 31.08.2023 року на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах.

В подальшому, ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , переслідуючи свій умисел, 01.09.2023 року близько 17 год. 25 хв., перебуваючи у вказаному кабінеті, передав грошові кошти ОСОБА_9 , отримані від ОСОБА_13 , які ОСОБА_9 були розподілені наступним чином: 100 доларів США ОСОБА_9 були надані ОСОБА_12 та 600 доларів США залишились у останнього.

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_9 сторона обвинувачення серед іншого надала: заяву про вчинення злочину; протоколом допиту ОСОБА_13 ; протокол обшуку автомобіля марки «Мазда 6» сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким володіє та користується ОСОБА_9 , який був розташований біля Дунайского міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 16, прим. 10, у ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, що надавалися в якості неправомірної вигоди; протокол огляду мобільного телефону марки Iphone моделі вилучено під час проведення обшуків транспортного засобу «Mazda 6», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_9 , оглядом якого встановлено листування з абонентами: «ВиталикСинегур» та іншими щодо кандидатів складання іспиту на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах; та іншими зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо ймовірної можливості вчинення ОСОБА_9 вищевказаного кримінального правопорушення.

Отже доводи сторони захисту про відсутність у матеріалах провадження достатніх доказів стосовно причетності ОСОБА_9 до можливого вчинення вказаного кримінального правопорушення є безпідставними та спростовуються вищезазначеними матеріалами.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо відсутності (зменшення) існування ризиків, можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та необхідності врахування матеріального становища особи при визначенні розміру застави, апеляційний суд зазначає наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ч.1 ст.177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії (ч.2 ст.177 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки існування ризиків за ч.1 ст.177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_9 .

Так, перевіряючи висновки слідчого судді щодо продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, таких як: переховування від органів досудового розслідування та суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів в межах доводів апеляційної скарги встановила наступне.

Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочин за ч. 3 ст. 368 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий корупційний злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Також апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді, що підозрюваний ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню, не з`являючись на виклики до органу досудового розслідування для проведення слідчих дій, посилаючись на тяжкий стан здоров`я та погане самопочуття.

За таких обставин, висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 4 ч.1 ст.177 КПК України колегія суддів вважає обґрунтованими.

В той же час, в апеляційній скарзі захисник навів перелік обставин, які слідчий суддя в силу приписів ст. 178 КПК України мав би врахувати, зокрема, міцні соціальні звязки підозрюваного, розмір його заробітної плати, а також наявність утриманців. Втім захисник не навів, на які саме висновки слідчого судді мали би вплинути наведені факти при вирішенні питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою. Разом з цим, стійкі соціальні зв`язки та позитивні характеристики, відсутність судимості у певній мірі зменшують існування встановлених ризиків, проте не на стільки, аби нівелювати їх повністю. Відтак колегія суддів приймає зазначені обставини до уваги як такі, що характеризують особу підозрюваного, втім не впливають на загальний висновок про неможливість обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із ізоляцією.

Колегія суддів вважає, що на даний час відсутні обставини для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки інші заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також, з матеріалів справи вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 в ДУ « Одеській слідчій ізолятор» постійно проходить профілактичні медичні обстеження, отримує лікування та перебуває під наглядом лікаря кардіолога та чергового медичного персоналу Одеської міської медичної частини № 21. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2034 стан здоров`я ОСОБА_9 станом на 04.09.2023 року покращився у зв`язку із чим його було виписано з амбулаторного лікування. Станом на 11.09.2023 року загальний стан ОСОБА_9 задовільний (а.с.189-190).

Крім того, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, який затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється за їх зверненням зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я. Таким чином, доводи апеляційної скарги сторони захисту, що тримання під вартою не забезпечить належного рівня допомоги враховуючи хронічні захворювання підозрюваного ОСОБА_9 є необґрунтованими, та спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, зазначених в ч.3 ст.199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином забезпечить проведення процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав згідно з вимогами ст.199 КПК України для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню обставин у кримінальному провадженні.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Використання законодавцем терміну «у виключних випадках», по суті, є оціночним критерієм щодо здатності або нездатності забезпечити виконання обов`язків підозрюваним. В такому випадку для суду, як і для слідчого судді, орієнтирами для визначення розміру застави може бути майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди або доходу, в отриманні якого він підозрюється, сума неправомірної вигоди. Сума застави, на думку колегії суддів, повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза втрати внесеної суми утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не була завідомо непомірною для підозрюваного, що призведе до неможливості виконання застави.

Отже, оскільки законодавцем не визначено чітких критеріїв обрання розміру застави у виключних випадках, визначення її грошового еквіваленту відбувається відповідно до внутрішнього переконання суду.

Хоч максимальна межа, вказана у п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України, визначена до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є значною, така сума не завжди є достатньою для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні корупційних злочинів осіб.

При визначені розміру застави слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , його вік, сімейний стан, соціальні зв`язки, майновий стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Враховуючи вищевикладене, за встановлених на даному етапі досудового розслідування обставин, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 800 (вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 147 200 (два мільйони сто сорок сім тисяч двісті) гривень, яку встановив слідчий суддя, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків та розмір визначеної слідчим суддею застави не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000683, внесеного до ЄРДР 24.04.2023 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3