УХВАЛА

03 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 490/151/23

провадження № 51-5967ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 січня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року щодо нього,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 січня

2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК строком на 60 діб.

Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції щодо його оскарження.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року відмовлено

ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від

04 січня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), повернуто апеляційну скаргу скаржнику.

04 жовтня 2023 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК залишено без руху

і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог

у встановлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

Зокрема, серед недоліків було зазначено, що ОСОБА_4 вказав неправильне найменування суду касаційної інстанції, касаційна скарга не містить обґрунтувань, заявлених ним вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

В ухвалі також вказувалось, що прохальна частина касаційної скарги ОСОБА_4 не узгоджувалась з положеннями ст. 436 КПК з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Крім того, ОСОБА_4 було роз`яснено, що ухвала слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 січня 2023 року згідно із статтями 310 та 424 КПК, не є предметом оскарження в суді касаційної інстанції.

У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків касаційної скарги, не усунув.

Так, у повторній касаційній скарзі ОСОБА_4 в порушення вимог кримінального процесуального закону адресує свою касаційну скаргу Верховному Суду України. При цьому Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Також, скаржник знову не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні оскарженого судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його скасування чи зміни.

Крім того, Суд акцентує увагу на тому, що вимоги до суду касаційної інстанції повинні бути сформульовані з урахуванням положень ст. 436 КПК, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 січня 2023 року, натомість колегія суддів Верховного Суду в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху, вже звертала увагу, ОСОБА_4 на те, що ухвала слідчого судді не може бути предметом оскарження суду касаційної інстанції.

Окрім цього, вимоги ОСОБА_4 про скасування ухвали апеляційного суду і закриття провадження щодо нього є формальними і не містять відповідного обґрунтування

з огляду на положення статей 284 та 440 КПК у їх взаємозв`язку із зазначенням передбачених для того підстав.

Оскільки суд касаційної інстанції згідно з правилами ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами саме норм права і переглядає судові рішення

у межах касаційної скарги, недотримання ст. 427 КПК перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу потрібно повернути скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 січня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року щодо нього, разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3