Справа № 362/7967/23
Провадження № 1-кс/362/1122/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2023 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова Київської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_6 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова Київської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період дії на всій території України воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. строком на 30 діб Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 р., який в подальшому не одноразового продовжено на території України, 17.11.2023 р. близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленим в ході досудового розслідування чоловіком, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи намір на вчинення грабежу, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, діючи умисно, заздалегідь розподіливши свої ролі, тим самим вступивши між собою у злочинну змову, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, через незачинені двері проникли до приміщення літньої кухні та стали чекати на власника.

Того ж дня, близько 14 год. 05 хв., потерпілий ОСОБА_9 , увійшов до приміщення літньої кухні, де помітив сторонніх осіб. ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлений в ході досудового розслідування особа, усвідомлюючи, що їх дії носять відкритий характер для потерпілого, продовжили реалізувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення грабежу. Далі, невстановлений в ході досудового розслідування чоловік, підійшов ззаду до ОСОБА_9 та рукою зібраною в кулак, наніс один удар у область спини потерпілого, від отриманого удару потерпілий впав на підлогу, після чого невстановлений в ході досудового розслідування чоловік наніс ще один удар ногою в область лівого ока потерпілого, тим самим спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді параорбітального синця лівого ока, ссадна внутрішньої поверхні верхньої губи ліворуч, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого застосовуючи фізичну силу схопив обома своїми руками дві руки потерпілого, тримаючи його, щоб останній не міг чинити опір.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення грабежу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлений в ході досудового розслідування чоловік, відкрито, заволоділи грошовими коштами які знаходились на столі під скатертиною, в сумі 2700 доларів США, що згідно офіційного курсу долара США станом на 17.11.2023 р., становить 97873( дев`яносто сім тисяч вісімсот сімдесят три) гривень 92 коп., металевим торцевим ключем на 14, сірого кольору, вартістю 41 гривень 10 коп., секатором для дерев без маркування з ознаками корозії металу вартістю 500 гривень 00 коп. та кусачками по металу червоними ручками без маркування вартістю 117 гривень 45 коп.

В подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлений в ході досудового розслідування чоловік, з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши своїми умисними та протиправними діями потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 98532 (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот тридцять дві) грн. 47 коп.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

30.11.2023 р. старшим слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 30.11.2023 вручено підозрюваному ОСОБА_4 .

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчинені кримінального правопорушення:

Підозра ОСОБА_4 підтверджується: протоколом огляду місця події від 17.11.2023 р., який проводився за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2023 р.; висновком судово медичної експертизи № 273; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.11.2023 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.11.2023 р.; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 25.11.2023 р.; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.11.2023 р.; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.11.2023 р.; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.11.2023 р.; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.11.2023 р. та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Посилання на один або кілька ризиків:

Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків:

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативних видів покарання.

Реальним є ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Також, підозрюваний на момент вручення йому повідомлення про підозру не має стійких соціальних зав`язків, розлучений, крім того за місцем мешкання він характеризується з негативного боку та протягом тривалого часу вживає алкогольні напої, що у своїй сукупності свідчить про те, що він з метою уникнення покарання може безперешкодно покинути м. Васильків, Обухівського району та Україну, що підтверджує існування реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно зазначити, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування та з потерпілим не проведені всі необхідні слідчі дії, крім того підозрюваний ОСОБА_4 проживає в одному місті з потерпілим ОСОБА_9 та йому відоме місце проживання потерпілого та свідків, що допитані в ході досудового розслідування, у зв`язку з чим, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене діяння та зміни показів останніми, підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати незаконний вплив нього.

Звертаю Вашу увагу на те, що, згідно ст. 23 КПК України, діє принцип безпосередності судового розгляду. Відповідно, свідків необхідно допитати безпосередньо у судовому засіданні. Таким чином, перебування підозрюваного на волі, дасть можливість останньому незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, що перешкодить об`єктивному судовому розгляду у подальшому.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

Більш м`які запобіжні заходи передбачені ст. 176 КПК України до підозрюваного не можуть бути застосовані, а саме: особисте зобов`язання в зв`язку зі скоєнням ним тяжкого кримінального правопорушення проти власності, вчиненого щодо особи похилого віку, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також даний запобіжний захід не забезпечить запобіганню виникнення ризику, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, підозрюваний може впливати на зміну ними показів у подальшому; особистої поруки в зв`язку з відсутністю у слідства будь-яких даних про осіб, які заслуговуючи на довіру у слідства, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу; застава в зв`язку із відсутністю даних про те, що у підозрюваного є кошти необхідні для внесення застави, відсутні джерела доходу та майно, а також у зв`язку із вчиненням злочину із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини; домашній арешт в зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належним чином процесуальну поведінку підозрюваного, не позбавить його можливості здійснювати незаконний вплив на потерпілого цьому кримінальному провадженні, адже до теперішнього часу з його участю не проведені всі необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про те, що він у подальшому, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може вчинити дії, які зашкодять збиранню доказів у кримінальному провадженні.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури, суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що переховуватись та впливати на потерпілого не збирається. Також вказав, що його дружина перебуває на сьомому місяці вагітності, тому він має утримувати та піклуватись про неї.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечив щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що підозрюваний має на утриманні вагітну дружину та її сина від першого шлюбу. Також намірів впливати на потерпілого та свідків не буде, крім того, буде за першим викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду. Просив суд застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 21:00 год. до 6:00 год.

Заслухавши прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному та захиснику 04.12.2023 р., о 17 год. 08 хв., приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що відділом поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000999 від 17.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України (а.с.6).

30.11.2023 р. старшим слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 30.11.2023 р. вручено підозрюваному ОСОБА_4 (а.с.44-47).

Як вбачається з вимоги ІП ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, підозрюваний ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий (а.с. 57-61).

Відповідно до листів лікаря психіатра, лікаря нарколога КНП Васильківської БЛІЛ від 27.11.2023 р., підозрюваний ОСОБА_4 на обліку не перебуває (а.с. 62-63).

Відповідно до рапорту-характеристики ПОГ СВГ ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 від 27.11.2023 р., підозрюваний ОСОБА_4 характеризується негативно, неодноразово протягався до адміністративної відповідальності (а.с.64).

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 вбачається, що солдат ОСОБА_4 в 2019 р., 2020 р. брав участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Бачинському присвоєно статус учасника бойових дій, що підтверджується вказаною довідкою та посвідченням серії НОМЕР_2 .

18.03.2023 р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб у Васильківському відділі ДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ, актовий запис №71, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Наразі дружина підозрюваного вагітна, що підтверджується медичною документацією останньої.

Підозра ОСОБА_4 підтверджується: протоколом огляду місця події від 17.11.2023 р., який проводився за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2023 р.; висновком судово медичної експертизи № 273; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.11.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.11.2023 р.; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 25.11.2023 р.; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.11.2023; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.11.2023 р.; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.11.2023 р.; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.11.2023 р.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання про обрання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).

У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19.11.2012 р. у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09.07.2009 р. у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; його вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, те що він одружений, його дружина є вагітною, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де характеризується негативно та проживає разом із дружиною та її сином від першого шлюбу; учасник бойових дій; те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, компрометуючих матеріалів на ОСОБА_4 прокурор та слідчий не надали; також прокурором та слідчим не надано слідчому судді реальних доказів, яким чином підозрюваний може незаконно впливати на свідків, які вже допитані слідчим, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Прокурором та слідчим, окрім того, не підтверджено можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не було надано реальних доказів, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, а тому відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_4 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Також захисником підозрюваного ОСОБА_5 не надано належного обґрунтування щодо потреби застосування домашнього арешту в нічний час відносно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки відсутнє підтвердження, що на його утриманні наразі перебуває вагітна дружина та її син від першого шлюбу, також не надано доказів щодо працевлаштування підозрюваного та його потреби залишати місце проживання, у зв`язку із цим.

Таким чином, враховуючи, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, а саме ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: домашній арешт цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання,- відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про застосування домашнього арешту в нічний час, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова Київської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово строком на 60 днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок: не залишати житло за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово для виконання та контролю до ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, за адресою: 08601, Київська область, м. Васильків, вул. Покровська, 1.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1