17.10.2023 Справа № 363/2084/23
ВИРОК

Іменем України

17 жовтня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000235, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, не інваліда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 129 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.02.2023 року близько 07 год. 30 хв., більш точного часу не встановлено, знаходився на першому поверсі житлового будинку, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та при цьому достовірно знав, що на другому поверсі вказаного житлового будинку на самоті знаходиться громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки її співмешканець ОСОБА_8 , пішов на роботу.

В цей же час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з проникненням у тіло потерпілої, з використанням своїх геніталій.

В подальшому, в цей же день, близько 07 год. 40 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу, спрямованого на задоволення своєї статевої пристрасті, при цьому взявши з собою пневматичний газобалонний пістолет моделі «MAKAROV» калібру 4,5 мм № НОМЕР_1 , для здійснення погроз його застосування та подолання фізичного супротивну ОСОБА_7 , піднявся сходами на другий поверх вищевказаного будинку та зайшов до приміщення однієї з кімнат, де знаходилась потерпіла ОСОБА_7 .

У подальшому, в період часу з 08 год. 00 хв. по 08 год. 30 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , запропонував потерпілій ОСОБА_7 добровільно задовольнити його статеву пристрасть, проте отримавши відмову від останньої, з використанням пневматичного газобалонного пістолету моделі «MAKAROV» калібру 4,5 мм № НОМЕР_1 , який він приніс з собою, з метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу та подолання фізичного супротивну потерпілої ОСОБА_7 , завдав їй один удар в область голови (в ліву частину потилиці) та під погрозою подальшого застосування фізичного насильства, всупереч волі потерпілої ОСОБА_7 , змусив останню роздягнутись та у подальшому з використанням своїх геніталій, шляхом орального проникнення у тіло останньої, задовольняв свою статеву пристрасть.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а саме - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Також судом встановлено, що 15.02.2023 року, близько 08 год. 20 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився в одній із кімнат на другому поверсі житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні вказаної кімнати, тримаючи в руках пневматичний газобалонний пістолет моделі «MAKAROV» калібру 4,5 мм № НОМЕР_1 , навів його в бік потерпілої ОСОБА_7 , а саме у життєво важливі органи останньої - грудну клітку та голову, при цьому висловлюючи погрози вбивством останній, а саме такими активними діями, висловив потерпілій ОСОБА_7 словесну погрозу вчинення вбивства останньої та близьких їй осіб, шляхом здійснення пострілів з вказаного пістолета, в разі повідомлення останньою своєму співмешканцю ОСОБА_8 та до правоохоронних органів обставин про вчинення ним задоволення статевої пристрасті, вчиненої проти волі потерпілої ОСОБА_7 .

Тим самим, враховуючи попередню протиправну поведінку ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_7 з використанням пневматичного газобалонного пістолету моделі «MAKAROV» калібру 4,5 мм № НОМЕР_1 , для спричинення тілесних ушкоджень, останньою було сприйнято вказані дії як реальну загрозу для свого життя і здоров`я та в якої при цьому були підстави побоюватися здійснення такої погрози.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 129 КК України, визнав, підтвердив обставини та факти, викладені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, а також зазначив, що його позиція є добровільною, безумовною та беззаперечною, жодного тиску як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження на нього не здійснювалося.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що 14.02.2023 року після роботи він перебував на святкуванні, де разом з іншими особами вживав алкогольні напої. Після закінчення святкування ОСОБА_4 повернувся додому, де під час побутових справ посварився з дружиною. У зв`язку з виниклою сваркою ОСОБА_4 пішов з дому до будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 . По дорозі до будинку ОСОБА_4 придбав ще алкогольних напоїв, які розпив на кухні всередині вказаного будинку, де у подальшому і заснув. Вночі ОСОБА_4 прокинувся та побачив мишей, які бігали по кухні. У цей же час ОСОБА_4 згадав, що у кімнаті брата, у шафі, є пістолет, про який він був обізнаний. Після цього ОСОБА_4 пішов до кімнати брата, де знайшов вказаний пістолет та взяв його з собою. На кухні будинку ОСОБА_4 намагався зробити декілька пострілів по мишах, однак виявилося що вказаний пістолет не працює, тому він поклав його до себе у кишеню штанів та пішов спати.

Вранці 15.02.2023 року ОСОБА_4 похмелявся, та побачив, як ОСОБА_8 , який є цивільним чоловіком та проживає разом з потерпілою ОСОБА_7 , пішов на роботу. У зв`язку з цим ОСОБА_4 вирішив піднятися на другий поверх будинку та зайти до кімнати ОСОБА_7 , щоб запросити останню на каву. Коли ОСОБА_4 зайшов до неї в кімнату, то побачив, що ОСОБА_7 лежала у ліжку з закритими очима. ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 , почав гладити останню, у зв`язку з чим вона одразу прокинулась та відштовхнула його. Після цього ОСОБА_4 запропонував каву, на що ОСОБА_7 відмовилася. Разом з цим ОСОБА_4 , натякаючи на здійснення дій сексуального характеру, запитав у ОСОБА_7 : «Чи не хоче вона чогось іншого», на що вона також надала свою відмову.

У зв`язку з отриманням відмови, як зазначив ОСОБА_4 , відчуваючи злість, він дістав з карману штанів пістолет та направив на потерпілу ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_4 , тримаючи пістолет направленим на потерпілу, наказав останній роздягнутися. ОСОБА_7 одразу не відреагувала на вимоги ОСОБА_4 , намагалася підійти до вікна, однак він схопив її за волосся, після чого силою повалив її на ліжко. У цей же час, тримаючи у руках пістолет, що весь час був направлений на потерпілу, ОСОБА_4 наказав останній роздягнутися, що вона під примусом і зробила. Після цього ОСОБА_4 зняв з себе штани, заліз зверху на ОСОБА_7 , яка лежала на ліжку, та поставивши свої коліна на плечі потерпілої, щоб остання не мала фізичної можливості чинити спротив та піднятися, почав примушувати потерпілу до орального сексу, надаючи вказівки щодо вчинення дій сексуального характеру, підкріплюючи їх погрозою застосування насильства. Потерпіла ОСОБА_7 , як зазначив ОСОБА_4 , благала його не робити цього, прохала відпустити, однак він її не слухав, на її прохання жодним чином не реагував.

Після цього ОСОБА_4 наказав потерпілій достати її телефон та ввімкнути його. ОСОБА_7 виконала вимогу ОСОБА_4 , після чого останній взяв її телефон та почав знімати всі події. У цей же момент ОСОБА_4 знову наказав ОСОБА_7 вчинити дії сексуального характеру шляхом здійснення орального сексу, на що потерпіла знову відмовилася. У зв`язку з отриманням неодноразової відмови, ОСОБА_4 дуже розлютився, замахнувся пістолетом та вдарив ОСОБА_7 по голові рукояткою пістолету, щоб подолати її опір та змусити до орального сексу. ОСОБА_4 пояснив, що одразу не бачив, щоб у потерпілої від удару по голові йшла кров, однак ОСОБА_7 неодноразово повідомляла про це, казала, що їй погано, що їй боляче, прохала, щоб він припинив свою дії.

У подальшому ОСОБА_4 побачив, що було дійсно багато крові, у зв`язку з чим він зліз з потерпілої та одягнувся. Потерпіла ОСОБА_7 також одягнулася, після чого вона пішла до вбиральні на перший поверх будинку, а він також спустився вниз. Після цього потерпіла викликала швидку допомогу, яка по приїзду надала першу невідкладну медичну допомогу ОСОБА_7 . При цьому працівникам бригади швидкої медичної допомоги, як зазначив ОСОБА_4 , потерпіла повідомила про те, що вдарилася головою.

Відповідаючи на запитання суду, обвинувачений ОСОБА_4 у своїх показаннях підтвердив, що у процесі зґвалтування та після цього, він дійсно погрожував потерпілій ОСОБА_7 вбивством, якщо вона комусь повідомить про вчинені ним дії сексуального характеру. Однак вбивством погрожував лише потерпілій, з приводу інших осіб чи родичів, він не висловлював жодних погроз. Потерпіла ОСОБА_7 дійсно була сильно налякана, та сприймала реально його погрози. Після цього приїхав цивільний чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , з яким потерпіла разом поїхала.

У кінцевому підсумку ОСОБА_4 в останньому своєму слові зазначив, що вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнає у повному обсязі, кається, не розуміє чому допустив подібну поведінку, вважає, що причиною подібних дій було вживання великої кількості алкоголю. Одночасно з цим ОСОБА_4 підтвердив, що перед потерпілою він не каявся, та пробачення у потерпілої не просив, жодним чином з нею не спілкувався після зазначених подій.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила добровільність, ініціативність, беззаперечність та безумовність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 щодо визнання ним винуватості у вчинених кримінальних правопорушеннях. При призначенні покарання захисник ОСОБА_5 просила суд врахувати, що ОСОБА_4 кається у скоєному, відчуває провину за вчинене.

Прокурор у судовому засіданні підтримав висунуте відносно ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 129 КК України, зазначив, що вина обвинуваченого у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях беззаперечно підтверджується достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, що були надані під час судового розгляду та безпосередньо досліджені судом.

Під час судового розгляду у судове засідання також з`явилася потерпіла - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, будучи повідомленою про її права та обов`язки, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази суду, надала показання наступного змісту.

Протягом декількох років ОСОБА_7 разом зі своїм цивільним чоловіком - ОСОБА_8 знімали житло та проживали у АДРЕСА_1 , на другому поверсі. У цьому ж будинку на першому поверсі проживав рідний брат обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , та їх батьки. Сам ОСОБА_4 періодично з`являвся у вказаному будинку.

14.02.2023 року ОСОБА_4 прийшов до вказаного будинку ввечері у стані сильного алкогольного сп`яніння. Під час спілкування на кухні ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що посварився зі своєю дружиною, тому прийшов до своїх батьків. Після цього до будинку приїхав її цивільний чоловік ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_7 пішли на другий поверх будинку вечеряти. У цей же день, як зазначила ОСОБА_7 , у будинку також була мати ОСОБА_4

15.02.2023 року близько 08 год. ранку ОСОБА_7 прокинулася від того, що ОСОБА_4 був біля її ліжка у її кімнаті, та торкався до неї. Після цього ОСОБА_4 сказав їй роздягнутися, примушуючи її до орального проникнення, на що вона відмовила та почала чинити супротив. У зв`язку з цим ОСОБА_4 дістав пістолет, вхопив її. Вона намагалась дістатись вікна, однак ОСОБА_4 схопив її та повалив на ліжко. Потім ОСОБА_4 вдарив її по голові рукояткою пістолета та погрожуючи направляв на неї пістолет. Зважаючи на характер дій ОСОБА_4 , думаючи, що її життю загрожує небезпека, ОСОБА_7 почала діяти так, як казав їй обвинувачений.

Після цього, погрожуючи пістолетом та висловлюючи погрози вбивства у випадку, якщо ОСОБА_7 комусь розкаже про дії ОСОБА_4 , останній почав вимагати вчинення дій сексуального характеру, зокрема, шляхом орального проникнення. ОСОБА_7 підтвердила, що оральне проникнення статевим членом ОСОБА_4 дійсно було, однак обвинувачений на цьому не зупинявся та хотів вчинення інших дій сексуального характеру, у зв`язку з чим постійно тримав її та не відпускав. Як зазначила ОСОБА_7 , ОСОБА_4 намагався вчинити повноцінний статевий акт з вагінальним проникненням, однак через відсутність ерекції зміг здійснити лише дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням.

Крім того, ОСОБА_4 наказав їй достати свій телефон, ввімкнути його та віддати йому. ОСОБА_7 виконала вимоги обвинуваченого, після чого останній почав здійснювати відеозйомку всіх обставин і подій на мобільний телефон ОСОБА_7 . У подальшому, як зазначила ОСОБА_7 , у зв`язку з нанесенням їй удару за допомогою пістолету у неї була розбита голова та було багато крові. Внаслідок цього ОСОБА_7 благала ОСОБА_4 припинити вчинення протиправних дій. ОСОБА_4 неодноразово їй погрожував вбивством, якщо вона комусь розповість про вчинені ним дії, тому на вимогу і погрози обвинуваченого, вона пообіцяла нікому не повідомляти про вчинені ОСОБА_4 дії. Всі погрози, які висловлював обвинувачений, вона сприймала серйозно та реально, оскільки в нього в руках був постійно пістолет, який він на неї наводив, тому вона боялася за своє здоров`я та життя. Коли ОСОБА_4 її відпустив, що вона змогла змити кров, вона - ОСОБА_7 пішла до ванної кімнати, де зателефонувала своєму цивільному чоловікові, та попрохала його негайно приїхати та викликати їй швидку допомогу, у зв`язку з травмою голови. Про механізм нанесення їй травми та про зґвалтування своєму чоловікові ОСОБА_7 одразу не повідомила.

Також потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила, що обвинувачений ОСОБА_4 пересилав зняте відео з її мобільного телефону на свій мобільний телефон, а потім, пізніше, як зазначила ОСОБА_7 , ОСОБА_4 також переслав їй зняте відео в особисті повідомлення у месенджері.

У подальшому ОСОБА_7 викликала швидку допомогу, якій після отримання невідкладної медичної допомоги повідомила, що сама впала та вдарилася головою. Також до дому приїхав її цивільний чоловік - ОСОБА_8 , з яким вона після надання їй медичної допомоги поїхала з вказаного будинку до себе на роботу, і вже перебуваючи з чоловіком в машині, вона розповіла йому про скоєні ОСОБА_4 дії відносно неї.

З самого початку, як зазначила потерпіла, працівники поліції за викликом приїхали до неї за місцем роботи, а потім вони всі разом поїхали до будинку на АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_4 був всередині будинку, жодного опору не чинив.

У кінцевому підсумку потерпіла ОСОБА_7 підтвердила факт вчинення ОСОБА_4 відносно неї дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням його статевого члена, а також факт застосування ОСОБА_4 фізичного насильства, шляхом завдання удару пістолетом по її голові, а також факт погрози вбивства у випадку, якщо вона комусь розповість про вчиненні обвинуваченим дії. У зв`язку з застосуванням ОСОБА_4 фізичного насильства, наявності в нього пістолета, потерпіла ОСОБА_7 кожні дії обвинуваченого сприймала серйозно, боялася на своє життя та здоров`я, пообіцяла нікому не розповідати про вчинені ним дії, щоб він відпустив її.

В останнє судове засідання потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання. До судового розгляду ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти закінчення судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 за її відсутності, просила призначити обвинуваченому найсуворіше покарання. Представництво інтересів потерпілої у судовому засіданні здійснювалося адвокатом ОСОБА_6 , позиція потерпілої з яким повністю узгоджена, відповідає її дійсному волевиявленню.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 1 ст. 129 КК України, також підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у своїх показаннях зазначив, що протягом декількох років спільно з ОСОБА_7 , з якою перебуває у цивільному шлюбі, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , де вони орендують кімнату на другому поверсі. Разом з ними проживали мати ОСОБА_4 , його вітчим та його рідний брат. Однак сам ОСОБА_4 періодично ночував у вказаному будинку.

ОСОБА_8 зазначив, що 13.02.2023 року між ОСОБА_4 та його матір`ю виник конфлікт, у зв`язку з його перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. 14.02.2023 року ОСОБА_4 знову прийшов ночувати до будинку по АДРЕСА_1 , оскільки посварився з дружиною. 14.02.2023 року ОСОБА_4 також перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, продовжував вживати алкогольні напої та пропонував ОСОБА_8 приєднатися до розпивання алкогольних напоїв, на що він відмовився. У подальшому вночі ОСОБА_8 , коли спускався до вбиральні, що розташована на першому поверсі будинку, бачив, що ОСОБА_4 заснув на першому поверсі.

Зранку 15.02.2023 року, коли ОСОБА_8 йшов на роботу, то при виході з будинку знову побачив ОСОБА_4 , який курив, від нього було чутно запах алкоголю. Поведінка та настрій ОСОБА_4 були звичайними, жодних підозр він не викликав.

Близько о 08 год. 15 хв. ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що розбила голову об батарею, попросила приїхати додому. ОСОБА_8 приїхав додому, побачив, що ОСОБА_4 був вдома, поводив себе як зазвичай. Коли ОСОБА_8 зайшов в кімнату, то побачив ОСОБА_7 , голова якої була вся у крові. Кров, як слідує з пояснень ОСОБА_8 , також була на одязі ОСОБА_7 та на постільній білизні на ліжку, а в самій кімнаті був повний безлад. Сама ОСОБА_7 була у стані шоку, налякана, нервувала, повідомила, що у ОСОБА_4 пістолет і що йому нічого втрачати. У зв`язку з травмою голови ОСОБА_7 була викликана швидка медична допомога. По приїзду медичні працівники повідомили про необхідність накладення швів, однак ОСОБА_7 відмовилася. Після отримання медичної допомоги, він та ОСОБА_7 вийшли на вулицю, де сіли в автомобіль ОСОБА_8 .

Усередині автомобіля, як зазначив ОСОБА_8 , ОСОБА_7 йому розповіла, що близько о 07 год. 30 хв., коли ОСОБА_8 пішов на роботу, до неї у кімнату зайшов ОСОБА_4 . Крізь сон ОСОБА_7 відчула, що хтось сів поруч з нею на ліжко. Коли ОСОБА_7 остаточно прокинулася, то побачила ОСОБА_4 , запитала, що він робить у її кімнаті, після чого ОСОБА_4 почав до неї приставати з метою вчинення дій сексуального характеру. ОСОБА_7 відмовляла йому, чинила спротив, повідомила про своє небажання вчинення дій сексуального характеру, у зв`язку з чим ОСОБА_4 за допомогою пістолету вдарив її по голові та примусив повністю роздягнутися. Одночасно з цим ОСОБА_4 неодноразово висловлював погрози вбивства ОСОБА_7 у разі повідомлення останньою комусь про вчинення ним протиправних дій. Після цього ОСОБА_4 примусив ОСОБА_7 до вчинення дій сексуального характеру шляхом орального проникнення в її тіло за допомогою статевого члену.

ОСОБА_8 підтвердив, що ОСОБА_7 дійсно повідомила, що мало місце оральне проникнення статевого члена ОСОБА_4 в її тіло, що здійснювалося внаслідок застосування до неї насильства шляхом завдання удару за допомогою пістолету, а також супроводжувалося постійно, у тому числі після закінчення дій сексуального характеру, погрозою вбивства у разі, якщо ОСОБА_7 розповість комусь про вчинені ОСОБА_4 цій дії.

ОСОБА_8 підтвердив, що ОСОБА_7 дійсно повідомляла, що у зв`язку з нанесенням удару по голові ОСОБА_7 в останньої дуже сильно йшла кров та боліла голова. Внаслідок цього під час вчинення дій сексуального характеру вона просила ОСОБА_4 відпустити її до ванної кімнати, щоб змити кров. ОСОБА_4 відпустив її лише після того, як ОСОБА_7 під впливом погрози вбивства пообіцяла нікому не розповідати про вчинені ним протиправні дії.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_8 , ОСОБА_7 боялася писати заяву до поліції щодо вчинення відносно неї протиправних дій ОСОБА_4 , оскільки вона переживала, нервувала та боялася реалізації висловлених їй погроз вбивства. Коли вони потім разом з працівниками поліції прибули до вищезазначеного будинку, то ОСОБА_4 перебував там, жодного опору поліції не чинив, однак заперечував факт наявності в нього будь-якого пістолету. При проведенні працівниками поліції огляду ОСОБА_4 в нього було виявлено пістолет.

ОСОБА_8 підтвердив факт здійснення ОСОБА_4 відеофіксації вчинених ним дій, однак про наявність відеозапису ОСОБА_8 дізнався лише у подальшому у відділенні поліції.

На кінець свідок ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_4 жодного разу не проявляв знаків уваги до ОСОБА_7 , не залицявся, не приставав. Про наявність у ОСОБА_4 пістолету ОСОБА_8 не знав. Після вказаних подій ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 переїхали до іншого житла.

Таким чином, з показань свідка ОСОБА_8 підтверджується факт вчинення ОСОБА_4 протиправних дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням його статевого члена у тіло потерпілої ОСОБА_7 , всупереч добровільної волі останньої, яка була подолана шляхом застосування фізичного насильства у виді нанесення удару по голові за допомогою пістолету. З показань свідка ОСОБА_8 також підтверджується, що ОСОБА_4 дійсно погрожував ОСОБА_7 вбивством у випадку, якщо остання розповість про вчинені ним протиправні дії. У свою чергу повідомлені ОСОБА_8 обставини щодо того, що ОСОБА_7 весь час була налякана, нервувала, боялася писати заяву в поліцію свідчить про те, що погроза вбивством, яка висловлювалася ОСОБА_4 та підкріплювалася демонстрацією пістолету, сприймала потерпілою як реальна та безпосередня загроза її життю і здоров`ю.

У судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, як було встановлено у судовому засіданні, є братом обвинуваченого ОСОБА_4 . У судовому засіданні також встановлено, що свідок ОСОБА_10 є німим, чує інших людей, розуміє їх, однак не може спілкуватися. При цьому мовою жестів ОСОБА_10 не володіє, у зв`язку з чим під час судового засідання заперечив щодо призначення йому перекладача. Учасники судового засідання з огляду на встановлені обставини не заперечували проти проведення допиту свідка ОСОБА_10 шляхом усного постановлення запитань, письмового надання свідком відповідей, які зачитувалися головуючим суддею (Т.2., а.с. 40).

Будучи допитаним таким чином, свідок ОСОБА_10 зазначив, що дійсно проживає у АДРЕСА_1 . До моменту вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень у ОСОБА_10 в кімнаті був пістолет, який, однак, через технічні несправності не був придатний до стрільби. Вказаний пістолет ОСОБА_10 зберігав у себе в кімнаті та нікому не давав, у тому числі ОСОБА_4 . Про факт того, що останній без дозволу та відома взяв його пістолет, ОСОБА_10 вже дізнався пізніше. На даний момент часу пістолет був вилучений працівниками поліції.

Також свідок ОСОБА_10 зазначив, що 15.02.2023 року вранці о 07 год., коли він виходив з будинку, ОСОБА_4 дійсно перебував за адресою у АДРЕСА_1 . Стан ОСОБА_4 був звичайним. Пізніше, десь ОСОБА_10 зателефонував цивільний чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та повідомив, що ОСОБА_4 напав на ОСОБА_7 , попросив приїхати додому. Коли ОСОБА_10 приїхав додому, то побачив працівників поліції, ОСОБА_4 , який перебував у кайданках. При цьому ОСОБА_10 зазначив, що безпосереднім свідком подій він не був, знає лише, що ОСОБА_4 вчинив напад на ОСОБА_7 , однак в чому саме проявився цей напад не знає, йому не розповідали.

У судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є дружиною ОСОБА_4 . Будучи допитаною у судовому засіданні, ОСОБА_11 зазначила, що 14.02.2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, пішов до буд. АДРЕСА_1 , де проживає його мати та брат. Вдома ОСОБА_4 не ночував, оскільки в той день вони посварилися. Після цього ОСОБА_4 ОСОБА_11 побачила лише 15.02.2023 року, коли він вже був затриманий працівниками поліції, які і повідомили, що ОСОБА_4 вчинив зґвалтування.

ОСОБА_11 підтвердила, що вона особисто не спостерігала обставини та події вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, чому він допустив вчинення такої поведінки їй невідомо. З ОСОБА_7 у ОСОБА_4 були нормальні, дружні відносини, жодних конфліктних ситуацій не було, щоб у них були якісь стосунки інтимного характеру ОСОБА_11 невідомо. На додаток до цього свідок ОСОБА_11 підтвердила, що ОСОБА_4 дійсно раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак їй відомо лише про факт вчинення ним крадіжки, про факт вчинення кримінальних правопорушень проти статевої свободи та недоторканності їй невідомо.

Таким чином, з показань свідка ОСОБА_10 підтверджується, що в нього дійсно був в кімнаті наявний пістолет, про наявність якого знав ОСОБА_4 та яким останній заволодів напередодні вчинення кримінальних правопорушень. Показання свідка ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 дають можливість підтвердити факт перебування ОСОБА_4 15.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час судового розгляду від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , надійшла заява (Т. 2, а.с. 153), в якій вона на підставі ст. 18 КПК України відмовилася від надання показань, оскільки це може стати підставою для обвинувачення її сина - ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень.

На підставі ст. 94 КПК України суд вважає показання свідків логічними, такими, що узгоджуються як між собою, так і з показаннями обвинуваченого, потерпілої, дають можливість відтворити повну та точну хронологію обставин та подій вчинених кримінальних правопорушень, а також дають можливість підтвердити винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 129 КК України.

Крім того, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 129 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2023 року (Т. 2, а.с. 63), з якої вбачається, що 15.02.2023 року в період часу з 08 год. 00 хв. по 08 год. 30 хв. у будинку на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , наглядно знайомий ОСОБА_4 вчинив відносно ОСОБА_7 дії сексуального характеру;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2023 року, з якого вбачається, що 15.02.2023 року близько о 08 год. 20 хв. ОСОБА_4 , після вчинення відносно ОСОБА_7 дій сексуального характеру в приміщенні жилої кімнати на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 , з використанням предмету схожого на пістолет висловив погрозу вбивством у разі здійснення ОСОБА_7 повідомлення про зґвалтування;

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань (Т. 2, а.с. 58), з якого вбачається факт початку 15.02.2023 року кримінального провадження № 0000235 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а саме за фактом того, що 15.02.2023 року у період часу з 08 год. 00 хв. по 08 год. 30 хв. у кімнаті другого поверху будинку за адресою: АДРЕСА_1 , наглядно знайомий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без добровільної згоди, здійснив оральне проникнення в тіло іншої особи;

- протоколом огляду місця події від 15.02.2023 року та додатками до нього (Т. 2, а.с. 66-91), відповідно до відомостей якого слідчими органами досудового розслідування 15.02.2023 року було проведено огляд будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі добровільної згоди власниці будинку - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (Т. 2, а.с. 64), а також на підставі добровільної згоди потерпілої - ОСОБА_7 , яка орендує кімнату на другому поверсі будинку (Т. 2, а.с. 65);

З протоколу огляду місця події вбачається, що всередині будинку ліворуч від вхідних дверей розташована дерев`яна тумба, пуфік, дерев`яний стіл, невеликий столик, на якому розташовані два порожні бутилі з-під води, за якими у свою чергу виявлено металевий предмет, ззовні схожий на пістолет з магазином. На корпусі вказаного предмету наявне маркування «MAKAROV 177 CAL 4,5 мм MADE IN TAIWAN НОМЕР_1 ». В ході огляду вказаного предмету, ззовні схожого на пістолет, в нижній частині рукоятки предмету виявлено сліди темного бурого кольору, які схожі на кров. У зв`язку з чим зроблено змиви вказаних слідів та поміщено у спеціальні конверти.

Під час проведення огляду місця події встановлено, що на другому поверсі вказаного будинку знаходяться дві кімнати № 10 та № 11. Під час проведення огляду у кімнаті № 11 встановлено, що зліва направо від вхідних дверей розташовано диван, застелений покривалом білого кольору, на якому розташовано ковдра червоного кольору. Також виявлено дерев`яний стіл, на якому виявлено жіночу піжаму, яка складається з футболки та шортів темно-синього кольору. В ході огляду ліворуч від ліжка на стіні та підлозі виявлено сліди бурого кольору не визначеної форми. На ліжку виявлено три подушки, на наволочках яких виявлено сліди речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров, простирадло зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, а також ковдру зі слідами речовини бурого кольору. З метою встановлення походження, виду, характеру та належності речовини бурого кольору зроблено змиви.

Проведення вищезазначеного огляду житла було узаконено ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2023 року у справі № 363/939/23 (Т. 2, а.с. 102-104).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 15.02.2023 року (Т. 2, а.с. 105-107), з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 безумовно та беззаперечно за формою обличчя, широким носом, густими бровами, розрізом очей та тонкими губами впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , який 15.02.2023 року в період часу з 08 год. 00 хв. до 08 год. 30 хв. вчинив відносно неї дії сексуального характеру;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2023 року (Т. 2, а.с. 122-131), проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 ; з протоколу вбачається, що під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_7 зазначила обставини та факти, відтворила хронологію подій, що мали місце під час вчинення правопорушень, що повністю аналогічні обставинам та фактами, хронології подій, які вбачаються з показань обвинуваченого, потерпілої та свідка ОСОБА_8 ; під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 підтвердила факт застосування ОСОБА_4 фізичного насильства шляхом нанесення їй удару по голові за допомогою пістолету з метою примусити її до вступу у статевий акт, оскільки ОСОБА_7 заперечувала проти цього та чинила спротив; з протоколу слідчого експерименту також підтверджується факт здійснення ОСОБА_4 дій сексуального характеру шляхом орального проникнення статевого члена в тіло ОСОБА_7 ; крім того, з протоколу підтверджується факт висловлення ОСОБА_4 погрози вбивства ОСОБА_7 у випадку, якщо остання комусь розповість про вчиненні ним дії, зокрема, коли ОСОБА_7 виходила з кімнати, то ОСОБА_4 зазначив, що «Якщо ти комусь скажеш, я вас всіх тут перестріляю, мені втрачати нічого», що потерпілою ОСОБА_7 було сприйнято як реальну загрозу її життю та здоров`ю; під час слідчого експерименту ОСОБА_7 повідомила, що під час вчинення протиправних дій ОСОБА_4 взяв її телефон, попросив його розблокувати та ввімкнути камеру, після чого почав знімати свої протиправні дії;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 15.02.2023 року (Т. 2, а.с. 109-115), який було проведено на підставі добровільної згоди потерпілої (Т. 2, а.с. 108); під час проведення огляду у галереї мобільного телефону виявлено відео № 1, тривалістю «00:15) секунд, на якому невідомий чоловік, обличчя якого зафіксовано на камеру спонукає до вчинення розпусних дій особу жіночої статі; зазначений чоловік звертається до вказаної жінки з примушуванням вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням статевого члена; у ході огляду також виявлено відео № 2, тривалістю 00 хв. 04 сек., під час перегляду якого встановлено наявність синця на лівій частині передпліччя вищезазначеної жінки, яка в оголеному вигляді лежить спиною на ліжку; у ході огляду також виявлено відеозапис № 3, тривалістю 00 хв. 10сек., на якому жінка, яка в оголеному вигляді лежить спиною на ліжку, звертається до чоловіка, зображеного на відеозаписі, на ім`я « ОСОБА_13 » та благає останнього відпустити її, оскільки вона втрачає свідомість, також на вказаному відеозаписі видно на тілі жінки синець, який розміщений на передгрудній ділянці, нижче ключиці; також під час огляду мобільного телефону виявлено відеозапис № 4, тривалістю 01 хв. 23 сек., на якому видно вищезазначену жінку, яка в оголеному вигляді лежить спиною на ліжку, із зогнутою правою рукою за головою та прикриваючи лице лівою рукою, на останній помітно речовину бурого кольору, ззовні схожу на кров; на вказаному відеозаписі зображено вищезазначену жінку, яка в оголеному вигляді лежить спиною на ліжку та невідомий чоловік, якого вищевказана жінка називала ОСОБА_14 , здійснює з нею оральний статевий акт з значною деталізацією чоловічого статевого органу на відеозаписі та в примусовому тоні говорить слова з примушуванням до продовження вчинення дій сексуального характеру; на руці жінки вбачається наявність слідів, схожих на сліди крові;

Крім того, при проведенні огляду мобільного телефону, шляхом входження до соціальної мережі «Фейсбук» на сторінку на ім`я ОСОБА_15 встановлено наявність листування з громадянином, який підписаний ОСОБА_16 , в якому розміщені відеозаписи, які були відправлені зі сторінки ОСОБА_15 , що узгоджується з показанням ОСОБА_7 щодо того, що ОСОБА_4 після закінчення вчинення протиправних дій самостійно через месенджер переслав собі зняті ним відеозаписи вчинення протиправних дій;

На підставі клопотання потерпілої ОСОБА_7 вказані відеозаписи, записані на оптичний носій інформації (DVD-R диск білого кольору) було долучено до матеріалів кримінального провадження.

- дослідженим у судовому засідання оптичним диском з індивідуальним номером «PAP 632 AJ13074598 4», на якому наявні чотири відеозаписи: « IMG_0945 » тривалістю 00 хв. 15 сек., «IMG_0946» тривалістю 00 хв. 08 сек., « IMG_0947 » тривалістю 00 хв. 10 сек., «IMG_0948» тривалістю 01 хв. 24 сек.; при дослідженні вказаних відеозаписів судом встановлено, що вони за змістом обставин і фактів, зафіксованих на них, аналогічні тим відеозаписам, що були наявні та досліджені при огляді мобільного телефону потерпілої; на вказаних відеозаписах судом встановлено наявність ОСОБА_4 , який з використанням різних формулювань грубої форми примушує ОСОБА_7 до вступу у статевий акт, а у подальшому здійснює з ОСОБА_7 , яка в оголеному вигляді зі слідами синців та крові на руках, примусові дії сексуального характеру шляхом здійснення орального проникнення статевого члена у ротову порожнину потерпілої;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.02.2023 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_8 за сукупністю ознак у виді форми зачіски, лобної залисини, форми носа, підборіддя та форми брів безумовно та беззаперечно впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 , якого він неодноразово бачив за адресою: АДРЕСА_1 , та в останнє бачив 15.02.2023 року близько о 07 год. 30 хв. за вказаною адресою, коли виходив з будинку на роботу;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.02.2023 року, з якого вбачається факт затримання обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України; з протоколу затримання вбачається факт проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , за результатами чого вилучено речі, в які був одягнений обвинувачений та які поміщено до паперового конверту коричневого кольору; також в ході особистого обшуку у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон марки «Samsung» (ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 ), біологічні зразки у виді букального епітелію, зрізи нігтьових пластин з їх вмістом, змиви з рук;

- протоколом огляду мобільного телефону потерпілої ОСОБА_7 від 17.02.2023 року, з якого вбачається, що при огляді телефону в додатку звукозаписів встановлено наявність аудіо запису від 16.02.2023 року довжиною 00 хв. 25 сек., який був записаний потерпілою ОСОБА_7 під час телефонної розмови з невідомим останній чоловіком.

Вказаний відеозапис, записаний на оптичний носій інформації (диск) на підставі клопотання потерпілої ОСОБА_7 був долучений до матеріалів кримінального провадження.

- протоколом огляду «стенограма» від 17.02.2023 року та додатком до нього у виді оптичного диску з індивідуальним номером «ZE 6369 DVD-R 700 1470D»; з протоколу огляду та шляхом дослідження оптичного диску судом встановлено наявність на диску файлу з аудіозаписом, що має назву «Audio 2023-02-17» та на якому зафіксовано розмову ОСОБА_7 з невідомим їй чоловіком, у ході якої останній прохає забрати заяву про вчинене правопорушення ОСОБА_4 , підкріплюючи своє прохання формулюваннями, що мають характер погроз та примушування;

- висновком експерта № 3овс.2023 року (Т. 2, а.с. 118-119), наданого за результатами проведення судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що при освідуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.02.2023 року у останньої мали місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани у тім`яно-потиличній області зліва, забою тім`яно-потиличні області зліва, що відноситься до легких тілесних ушкоджень та могли виникнути від дії тупого предмета (у тому числі від удару рукояткою пістолету) можливо у строк (15.02.2023 року) та за обставин, що викладені у постанові про призначення експертизи (Т. 2, а.с. 116-117); з висновку експерта слідує, що виключається можливість виникнення вищезазначених тілесних ушкоджень внаслідок падіння з вертикального (або близького до нього) положення тіла;

Вказані обставини, зазначені у висновку експерта, узгоджуються з відомостями щодо застосування ОСОБА_4 фізичного насильства у виді завдання удару по голові потерпілої з застосуванням рукоятки пістолету з метою придушення опору останньої та примушення до вступу у статевий зв`язок;

- висновком експерта від 02.03.2023 року № СЕ-19/111-23/9346-БЛ, наданого за результатами проведення експертизи зброї, з якого вбачається, що наданий на дослідження пістолет моделі «MAKAROV» калібру 4,5 мм № НОМЕР_1 , що був вилучений під час проведення огляду місця події 15.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , є пневматичним газобалонним пістолетом, що призначений для стрільби металевими кульками калібру 4,5 мм, за рахунок енергії стисненого вуглекислого газу і не належить до вогнепальної зброї; даний пістолет виготовлено промисловим способом; визначити придатність до стрільби пістолету не вдалося за можливе;

- висновком експерта від 28.03.2023 року № СЕ-19/111-23/10012-БД, наданого за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яким встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- висновком експерта № 79/ц від 23.02.2023 року, наданого за результатами проведення судово-цитологічної експертизи, з якого вбачається, що кров потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0;

- висновком експерта № 80ц від 23.02.2023 року, наданого за результати проведення судово-цитологічної експертизи, з якого вбачається, що кров ОСОБА_4 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0;

- висновком експерта № 77/ц від 23.03.2023 року, наданого за результатами проведення судово-цитологічної експертизи, з якого вбачається, що враховуючи одержані результати дослідження та групову характеристику крові осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку: епітеліальні клітини, що знайдені в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_4 могли походити при травмуванні шкіряних та слизових покровів особи, в крові якої знаходиться антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості їх походження від ОСОБА_4 . Домішок клітин від потерпілої ОСОБА_7 також не виключається;

- висновком експерта № 81/ц від 23.03.2023 року, наданого за результатами проведення судово-цитологічної експертизи, з якого вбачається висновок, що кров, знайдена на змиві з нижньої частини магазина пістолету, могла походити від особи, в крові якої знаходиться антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості її походження від потерпілої ОСОБА_7 ;

- висновком експерта № 82ц від 23.02.2023 року, наданого за результатами проведення судово-цитологічної експертизи, з якого вбачається висновок, що сліди крові на змиві з магазину пістолета могли походити від особи, в крові якої знаходиться антиген Н, в тому ж числі від потерпілої ОСОБА_7 ;

- висновком експерта № 83/2 від 23.03.2023 року, наданого за результатами проведення судово-цитологічної експертизи, з якого вбачається, що кров, що знайдена на змиві речовини бурого кольору, вилученого на другому поверсі на підлозі біля ліжка, могла походити від особи від особи, в крові якої знаходиться антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливість її походження від потерпілої ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 моделі «Samsung Galaxy J7» (ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ) на 53 аркуша формату А4, проведеного на підставі доручення старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_18 від 22.02.2023 року; при проведенні огляду виявлено факт наявності (зберігання) на пристрої фото- та відеозаписів сексуального характеру, фото- та відеозаписів, де наявна демонстрація статевих органів та сексуальних контактів, також встановлено факти розповсюдження з використанням месенджерів та соціальних мереж;

- висновком судово-психіатричного експерта № 224 від 07.03.2023 року, наданого за результатами проведення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, з якого вбачається, що на теперішній час ОСОБА_4 розладом сексуальної переваги не страждає, у нього виявляються психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; на момент вчинення кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , розладом сексуально переваги також не страждав, у нього виявлялись психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; за своїм психічним станом на момент кримінального правопорушення ОСОБА_4 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння; з висновку вбачається, що ОСОБА_4 страждає наркологічним розладом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; потребує лікування з приводу наркологічного розладу на загальних підставах; не потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Аналізуючи положення закону про кримінальну відповідальність, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

У ч. 1 ст. 152 КК України встановлено кримінальну відповідальність за вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Відповідно до Примітки до вказаної статті згода вважається добровільною, якщо вона є результатом вільного волевиявлення особи, з урахуванням супутніх обставин.

Відсутність добровільної згоди потерпілої особи свідчить про те, що протиправні дії сексуального характеру вчиняються з пригніченням волі та бажання потерпілої особи та/або з подоланням опору. Пригнічення волі та подолання опору може здійснюватися шляхом застосування фізичного насильства або висловлення погрози його застосування.

Відповідно до п. 3 ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30.05.2008 року № 5 встановлюється, що фізичним насильством слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан. Такий вплив може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень, здавлюванні дихальних шляхів, триманні рук або ніг, обмеженні або позбавленні особистої волі, уведенні в організм потерпілої особи проти її волі наркотичних засобів, психотропних, отруйних, сильнодіючих речовин тощо.

У свою чергу відповідно до п. 4 вказаної ППВСУ - погрозою застосування фізичного насильства як способу подолання чи попередження опору потерпілої особи слід вважати залякування її застосуванням такого насильства до неї і (або) до іншої людини, доля якої потерпілій не байдужа (родича, близької особи), яке може полягати у висловлюваннях, жестах, демонструванні зброї або предметів, що можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень, предметів, що імітують зброю, які потерпіла особа сприймає за справжню зброю, чи інших діях.

Натомість у ч. 1 ст. 129 КК України передбачено кримінальну відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

З об`єктивної сторони вказане діяння полягає у висловленні погрози вбивством потерпілій особи, якщо при цьому були реальні підстави побоюватися здійснення такої погрози. Тобто, погроза вбивством повинна сприйматися потерпілою особою як реальна, тобто у неї має скластись враження, що у разі, якщо вона протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, цю погрозу буде реалізовано. Така погроза може сприйматися потерпілою особою як реальна, виходячи з часу, місця та обстановки, що склалася.

Докази, досліджені судом в межах судового розгляду, відповідно до положень ст. 94 КПК України оцінюються судом як належні, допустимі, достовірні та достатні для констатації факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 129 КК України. Будь-яких відомостей, обставин, які б давали суду розумні підстави прийти до зворотного висновку щодо властивостей досліджених доказів, судом не встановлено, а учасниками судового провадження не надано.

Відповідно до п. 4 ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30.05.2008 року № 5 - якщо погроза вбивством була висловлена після зґвалтування чи насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, наприклад, з метою, щоб потерпіла особа не повідомила про вчинене щодо неї, дії винної особи за умови, зазначеної у диспозиції частини першої статті 129 КК, підлягають кваліфікації за сукупністю злочинів, передбачених відповідною частиною цієї статті та відповідною частиною статті 152 або статті 153 КК.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На підставі повного, всебічного дослідження належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 15.02.2023 року близько о 08 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , піднявся на другий поверх будинку, зайшов до кімнати, де в той момент відпочивала (спала) потерпіла ОСОБА_7 . Маючи умисел на задоволення своєї статевої пристрасті, діючи умисно та усвідомлено, запропонував потерпілій ОСОБА_7 добровільно вступити з ним у статевий контакт, на що отримав відмову. У зв`язку з отриманням відмови добровільно вступити у статевий контакт ОСОБА_4 дістав пістолет моделі «MAKAROV» калібру 4,5 мм № НОМЕР_1 , здійснюючи його демонстрацію та наведення в бік потерпілої, примусив останню роздягнутися. Отримавши відмову та відчувши спротив потерпілої, ОСОБА_4 з метою подолання опору потерпілої, пригнічення її волі та бажання, застосував фізичне насильство шляхом нанесення удару рукояткою пістолету по її голові, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_7 припинила чинити опір. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_4 здійснив дії сексуального характеру у виді орального проникнення його статевого члена до ротової порожнини потерпілої. Після вчинення протиправних дій сексуального характеру, як умову збереження життя та цілісності здоров`я потерпілої, а також як умову відпустити її з кімнати, ОСОБА_4 за допомогою наявного у нього пістолету висловив ОСОБА_7 погрозу вбивством у випадку, якщо вона комусь розповість про вчинені ним протиправні дії. Зважаючи на встановлені судом обставини у виді того, що потерпіла ОСОБА_7 після вчинення кримінальних правопорушень була налякана, нервувалася, вагалася щодо повідомлення про кримінальне правопорушення, то немає жодних обґрунтованих сумнівів щодо того, що з урахуванням супутніх обставин (вчинення зґвалтування, застосування фізичного насильства, направлення зброї на потерпілу) ОСОБА_7 сприймала погрозу ОСОБА_4 як реальну загрозу для свого життя та дійсно побоювалася її реалізації.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, що виразилися у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням у тіло потерпілої, за відсутності добровільної згоди останньої, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КК України.

У свою чергу ОСОБА_4 своїми діями, що виразилися у висловленні погрози вбивством після вчинення зґвалтування з метою, щоб потерпіла не повідомила про вчинення ним протиправних дій, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України.

Суд доходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 152, а саме а саме - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), а також за ч. 1 ст. 129 КК України, а саме - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 129 КК України, суд вважає доведеною.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону і зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, має виходити з того, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки вираховування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, але і індивідуальних особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Відповідно до п. 21 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 встановлюється, що при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 152 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях не визнавав, досудовому розслідуванню не сприяв, щиро не каявся, не з`являвся із зізнанням у вчинених правопорушеннях. Лише під час судового розгляду ОСОБА_4 поступово змінив свою позицію з часткового визнання винуватості у вчинених правопорушеннях до повного визнання винуватості, та каяття, при цьому зазначивши, що перед потерпілою він не каявся, та пробачення в неї не прохав.

При таких обставинах, суд не може врахувати каяття ОСОБА_4 , про яке він заявив в останньому слові, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Відповідно до п. 3 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12 встановлено, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Натомість як в судовому засіданні, так і під час останнього слова, ОСОБА_4 повноцінно так і не висловив свого суб`єктивного ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, не висловив жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, перед потерпілою не вибачався та зазначив про відсутність сенсу у цьому. Таким чином саме лише заявлення ОСОБА_4 про визнання винуватості та каяття не засвідчило про те, що він оцінює свої дії як протиправні, негативні та неприпустимі для суспільства, неможливість їх вчинення та допущення повторно, не свідчило про наявність у нього якогось емоційного почуття жалю з приводу вчиненого, а тим більше всі обставини вказують на байдужість обвинуваченого.

Вирішуючи питання наявності у діях обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, суд виходить з наступного.

З висновку судово-психіатричного експерта № 224 від 07.03.2023 року вбачається, що в момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 перебував у стані простого алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з цим відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України суд враховує вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання.

Судом встановлено дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : уродженець с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, українець, громадянин України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з середньою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, інвалідом не є.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, конкретний характер дій обвинуваченого, застосування фізичного насильства для полегшення реалізації свого злочинного умислу, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність пом`якшуючої покарання обставини та ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає необхідним призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції ч. 1 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 129 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України суд також враховує вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням встановлених судом обставин, що характеризують особу ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, конкретний характер дій обвинуваченого, зміст висловлених погроз та ступінь впливу їх на нормальну життєдіяльність потерпілої, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність пом`якшуючої покарання обставини та ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає необхідним призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції ч. 1 ст. 129 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Вирішуючи питання щодо призначення остаточного покарання відповідно до ст.. 70 КК України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 21 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 - суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

Таким чином, закон про кримінальну відповідальність не забороняє при призначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосовувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, якщо покарання за кримінальні правопорушення, що входять до сукупності, належать до різних видів.

З урахуванням характеру, ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, конкретного характеру вчинених ним дій, конкретного змісту висловлених ним погроз вбивства, зважаючи на особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 остаточного покарання шляхом на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Судом встановлено, що в межах даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України 15.02.2023 року о 10 год. 45 хв.

17.02.2023 року ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/939/23 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був продовжений та на даний час триває.

У зв`язку з цим відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбуття остаточного покарання у виді позбавлення волі необхідно зарахувати також строк його попереднього ув`язнення з 15.02.2023 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Витрати на проведення експертиз в межах даного кримінального провадження необхідно вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, шляхом стягнення з обвинуваченого на користь держави.

У свою чергу правовою долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України, а арешт накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 20.02.2023 року відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого діє до 01 листопада 2023 року. Оскільки учасники судового провадження під час судового засідання клопотань про обрання, зміну, скасування запобіжного заходу не подавали, то запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 100, 367, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців за ч. 1 ст. 129 КК України більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років за ч. 1 ст. 152 КК України, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.02.2023 року і до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 20.02.2023 року - скасувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази, а саме:

- пневматичний газобалонний пістолет з магазином, з маркуванням «MAKAROV 4.5 мм. № НОМЕР_1 », магазин та первинна упаковка, що поміщені в пакет «України МВС Експертна служба» з індивідуальним номером «5772181» - на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати в дохід держави;

- змив речовини бурого кольору зовні схожої на кров зроблений з нижньої частини рукоятки предмету зовні схожого на пістолет - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- змив речовини бурого кольору зовні схожої на кров зроблений з кришки магазину - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- змив речовини бурого кольору зовні схожої на кров зроблений з підлоги поблизу верхнього лівого кута ліжка - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- дві наволочки фіолетового кольору зі слідами речовини бурого кольору - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- простирадло фіолетового кольору зі слідами речовини бурого кольору - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- підковдру фіолетового кольору - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- жіночу піжаму темно-синього кольору, яка складається з футболки на якій наявні плями речовини бурого кольору зовні схожої на кров, шортів - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- контрольний зразок на який проводились змиви речовини бурого кольору - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- кофту світло-синього кольору марки «SuperDry», кофту зеленого кольору, натільну кофту чорного кольору - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- футболку сірого кольору з малюнком у вигляді мотоцикла - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- штани сірого кольору з написом на лівій стороні «United 7987», штани світло-сірого кольору - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- труси темно-синього кольору з візерунками - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- пару шкарпеток чорного кольору з написом Power Factor та пару шкарпеток чорно-жовто-сірого кольору з написом Power Factor - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- мобільний телефон марки «Samsung» моделі J7, золотистого кольору, який знаходиться у чохлі чорного кольору, в якому наявна карта пам`яті Transcend 16GB 2274DEWK10PB, сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_7 , IMEI1 НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 - повернути власнику за належністю;

- зразки букального епітелію та зразки слини ОСОБА_4 вилучені на аплікаторі з бавовняною поверхнею на дерев`яному стрижню - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- паперові конверти, в яких знаходяться зрізки нігтів лівої та правої рук ОСОБА_4 , які опечатано та скріплено печаткою експертної установи - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- паперові конверти, в яких знаходяться змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 , які опечатано та скріплено печаткою експертної установи - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

- зразки букального епітелію (зразки слини) потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які поміщено до паперового конверту білого кольору з пояснювальними написами та підписами - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- зразок крові та зразок бинту при відібранні крові ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту білого кольору з пояснювальними написами та підписами учасників слідчої дії - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- зразок крові та зразок бинту при відібранні крові потерпілої ОСОБА_7 , які поміщено до паперового конверту білого кольору з пояснювальними написами та підписами учасників слідчої дії - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- зразок букального епітелію ОСОБА_4 , та первинне упакування, які після експертного дослідження поміщено до пакету Експертної служби МВС України № 5858078 - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- паперовий конверт, в якому знаходиться зразок крові потерпілої ОСОБА_7 , який опечатано та скріплено печаткою експертної установи - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- паперовий конверт, в якому знаходиться зразок крові ОСОБА_4 , який опечатано та скріплено печаткою експертної установи - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- паперовий конверт, в якому знаходиться змив з нижньої частини магазину який опечатано та скріплено печаткою експертної установи - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- паперовий конверт, в якому знаходиться змив з магазину, який опечатано та скріплено печаткою експертної установи - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- паперовий конверт, в якому знаходиться змив РБК, вилучений на другому поверсі на підлозі, який опечатано та скріплено печаткою експертної установи - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- паперовий конверт, в якому знаходиться контрольний зразок, на який проводилися змиви під час ОМП, який опечатано та скріплено печаткою, експертної установи - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Процесуальні витрати загальною сумою 6 659 (шість тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 13 копійок, що складаються з витрат на проведення:

- експертизи зброї, що відповідно до довідки від 02.03.2023 року № СЕ-19/111-23/9346-БЛ становлять 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок;

- судової молекулярно-генетичної експертизи, що відповідно до довідки від 28.03.2023 року № СЕ-19/111-23/10012-БД становлять 5 094 (п`ять тисяч дев`яносто чотири) гривні 01 копійок,

та підлягають стягненню з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1