Справа № 456/4291/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/957/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2023 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 ,обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених а ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України,

встановила:

оскарженою ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , 1983 р.н., запобіжний захід - тримання під вартою у Державній установі Львівська установа виконання покарань №19, до 60 днів, тобто до 10.11.2023 року включно.Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень.

Не погоджуючись з даною ухвалою, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу , у якій просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою із можливістю внесення застави до ОСОБА_7 та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що недоведеним є ризик, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, а саме покинути територію Стрийського району та Львівської області в цілому, переховуватися у своїх знайомих та друзів, а також залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.Прокурором у судовому засіданні не обґрунтовано жодної із підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та не доведено перелічених ризиків.

Обвинувачений є особою молодого віку. Раніше не судимий. Має на утриманні малолітню дитину. Раніше він проживав разом із дружиною, сином та матір`ю похилого віку. Дружина обвинуваченого не працює та не має жодного заробітку, оскільки у неї наявні проблеми із здоров`ям. Після поміщення ОСОБА_7 до місць попереднього ув`язнення, його дружина і син перебували на утриманні матері останнього, яка вже померла. Фактично на даний час дружина із дитиною залишилися без будь-яких засобів існування. Крім того, 08.09.2023 року дружину обвинуваченого скеровано на госпіталізацію до медичного закладу для перевірки та підтвердження діагнозу.

Таким чином, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 зможе здійснювати догляд за дружиною та сином, влаштуватися на роботу та забезпечувати родину матеріально. З огляду на викладене вважає, що до обвинуваченого цілком можливим було б застосувати інший - більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням застави обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні зокрема й особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, не працює та не має постійного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього соціально - стримуючих факторів, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, на думку апеляційного суду, є підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, окрім того менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними та необґрунтованими, колегія суддів такі не бере до уваги. Так само, як і доводи сторони захисту про те, що обвинувачений зможе здійснювати догляд за дружиною та сином, влаштуватися на роботу та забезпечувати родину матеріально, оскільки такі є голослівними та нічим не підтверджені.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою та її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2023 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4