Провадження №11-кп/801/331/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні запеляційну скаргу захисника обвинуваченого

ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, починаючи з 01.02.2024 року до 31.03.2024 року, включно, -

встановив:

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики встановлені судом при обранні та подальшому продовженні запобіжного заходу продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу продовжено на 60 днів.

На вказану ухвалу суду, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01.02.2024 та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а в разі залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 просить застосувати заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку адвоката ризики прокурором не доведені, а ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від суду, оскільки такі дії лише ускладнять його положення в даній справі, окрім того, з початку затримання і впродовж всього досудового розслідування ОСОБА_8 надавав однакові змістовні показання, співпрацював із слідством. Потерпілому ОСОБА_8 відшкодовано 55000 грн. нічим необґрунтований ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_8 раніше не судимий. Довідкою вих.№21-В від 07.04.2022 підтверджено, що ОСОБА_8 був задіяний добровольцем на безоплатній основі у складі територіальної допомоги Блок посту «ГЛЕВАХА-ПЕРЕЇЗД» згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Проявив себе як небайдужий, дисциплінований та відповідальний громадянин України. Має позитивну характеристику Українського товариства мисливців і рибалок бердичівської міськрайонної організації Житомирської області. Був добровольцем добровольчого формування №29 територіальної громади Дніпровського району спеціального призначення «Хорт», що підтверджується контрактом добровольця територіальної оборони у ЗСУ.

Також адвокат вказує, що при проходженні профілактичного медичного огляду у ОСОБА_8 була виявлена артеріальна гіпертензія. 25.09.2023 при огляді лікаря ЗПСМ встановлено гіпертонічну хворобу. Обвинувачений ОСОБА_8 має дружину, двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за місцем проживання в Київській області.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст. ст. 184, 199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України;

- злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_8 віднесений відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому покаранням у виді тривалого строку позбавлення волі з конфіскацією майна;

- існують ризики, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, суд враховує, що у ОСОБА_8 відсутнє житло за місцем розгляду справи та будь-яких соціально стримуючих факторів у м. Вінниці , ОСОБА_8 не працює, доходу немає, що підтверджує, що він зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки буде потребувати джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним в судовому засіданні прокурором.

Апеляційний суд також зважає на відомості про особу обвинуваченого, які зазначені стороною захисту (наявність дружини та дітей, наявність постійного місця проживання, позитивні характеристики), проте вважає, що ці обставини не зменшують існуючих ризиків, не є достатніми стримуючими факторами їх настання і не можуть бути розцінені як достатня підстава для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_8 має захворювання, то зазначена обставина не може бути підставою для скасування ухвали суду та не спростовує існуючих ризиків, наведених прокурором. Окрім того, жодних медичних документів на підтвердження хвороби ОСОБА_8 стороною захисту не надано.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду по справі не встановлено, тому враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, починаючи з 01.02.2024 року до 31.03.2024 року, включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4