УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000028 від 20.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, підрозділом Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000028 від 20.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси із клопотанням про арешт майна, яке було виявлено та вилучено 10.08.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого зазначено у письмовому вигляді у клопотанні.

У судовому засіданні

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Представник власників майна заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на своє письмове заперечення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в клопотанні прокурор вказує на те, що 10.08.2023 року за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено майно, яке прокурор просить арештувати.

На переконання слідчого судді клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, прокурором не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного к/п № 0000028 від 20.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України та яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Прокурор у клопотанні визначив метою накладення арешту на вказане вилучене майно його збереження як речових доказів, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 171 КПК України прокурор належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальними правопорушеннями, які розслідуються та майном яке належить третім особам.

В рамках к/п № 0000028 від 20.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України нікому не повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, при цьому, майно було вилучено 10.08.2023 року.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене майно необхідне органу досудового розслідування для огляду та чому прокурор вважає, що при його огляді буде можливе виявлення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Беручи до уваги викладені обставини, на думку слідчого судді, подане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для належного оформлення відповідного клопотання, з належним зазначенням та відповідним обґрунтуванням необхідності дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000028 від 20.10.2023 року.

Слідчий суддя звертає увагу прокурора на те, що клопотання про арешт майна повторно повертається прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000028 від 20.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1