Номер провадження: 11-кп/813/1367/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2023 у кримінальних провадженнях №0001365 від 03.12.2022 та №0001371 від 05.12.2022 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ялти АР Крим, громадянки України, з середньою освітою, не працевлаштованої, маючої малолітніх дітей, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 28.06.2022 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст.185, ст. 69 КК України до 4-х місяців арешту;

- 06 жовтня 2022 року Приморським районним судом м. Одеси за статтями 15 ч.2, 185 ч.4, 185 ч.4 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, з випробуванням на 3 три роки,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК Українита призначено покарання за:

-ч. 4 ст. 186 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України;

-ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного місяця) позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково у виді 1(одного) місяця позбавлення волі приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 06.10.2022, остаточно визначивши ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі із відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 до набрання вироком чинності продовжено.

Строк відбування покарання відрахувати з 05.12.2022.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною за наступними обставинами.

ОСОБА_8 , 02 грудня 2022 року, в період часу з 19:25 по 19:45, завідомо знаючи, що на території України впроваджено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, та від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 №2500-ІХ, від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 №2738-ІХ) та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» №2117-ІХ від 03.03.2022 року, знаходилася за адресою: м. Одеса, вул. Старосінна, 15 біля магазину «Точка», де помітила раніше незнайомого їй потерпілого ОСОБА_10 .

В зазначений час та в зазначеному місці ОСОБА_8 помітила в руках у потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон марки «MEIZU U20» в корпусі білого кольору, в результаті чого, враховуючи скрутне матеріальне становище ОСОБА_8 у останньої виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а предметом свого злочинного посягання вона визначила мобільний телефон марки «MEIZU U20» в корпусі білого кольору, належний потерпілому ОСОБА_10 .

Діючи повторно та з прямим умислом, спрямованим на власне незаконне збагачення, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , підійшла до потерпілого та попросивши закурити завела розмову. Після чого, продовжуючи реалізацію умислу, дочекалась доки потерпілий попрямує додому, прослідувала за ним, з метою виключення можливості перебування свідків, які могли б перешкоджати доведенню злочинного умислу до кінця.

Після чого, приблизно о 19й годині 30 хвилин, 02 грудня 2022 року, прослідувавши за потерпілим ОСОБА_10 до будинку, в якому він проживав, та який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 застосувала насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, яке виразилося у нанесені ударів в область обличчя та грудної клітини, від чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю і в цей час відкрито заволоділа належним потерпілому мобільним телефоном марки «MEIZU U20» в корпусі білого кольору, вартістю 2500 гривень.

Після доведення своїх злочинний дій до кінця, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 , своїми діями спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на суму 2500 гривень.

Крім того, ОСОБА_8 , завідомо знаючи, що на території України впроваджено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 №2500-ІХ, від 7 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ) та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» №2117-ІХ від 03.03.2022 року, повторно вчинила умисне корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 05 грудня 2022 року, о 10 й годині 35 хвилин, ОСОБА_8 , заздалегідь маючи злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, прибула до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , продовжуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, підійшла до прилавків, де обрала предметом свого злочинного посягання майно, що належить ТОВ «ЮНО» а саме: сироватку для обличчя марки «Loreal» Revitalift, об`ємом 30 мл., штрих-код 036, у кількості 1 шт., вартістю 362 грн. 30 коп., крем-маску для обличчя «Loreal» Гіалурон Експерт, об`ємом 50 мл., штрих-код 620, у кількості 1 шт., вартістю 157 грн. 56 коп., сироватка антивікова для обличчя марки «Loreal» філлер з гіалуроновою кислотою, об`ємом 30 мл., штрих-код 387, у кількості 1 шт., вартістю 333 грн. 03 коп., дезодорант спрей марки «Dove» груша та алое вера, об`ємом 150 мл., штрих-код 235, у кількості 1 шт., вартістю 54 грн. 45 коп., дезодорант спрей марки «FA» Get Spiritual, об`ємом 150 мл, штрих код 877 , у кількості 1 шт., вартістю 51 грн. 68 коп., дезодорант спрей марки «FA» ритми островів манго та квітки ванілі об`ємом 150 мл., штрих-код 099, у кількості 1 шт., вартістю 51 грн. 68 коп. та поклала їх до своєї сумки чорного кольору, яка була на ній.

Виконавши всі дії, які вважала за необхідними для закінчення злочину, ОСОБА_8 вийшла з магазину «Prostor», пройшла повз зону касового контролю магазину, при цьому не розрахувавшись за вищевказане майно, що перебувало у неї в сумці, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогла з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана співробітниками поліції.

Таким чином, юридичній особі ТОВ «ЮНО», , попереджено матеріальний збиток на загальну суму 1020 гривень 72 копійок без ПДВ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду в частині призначення покарання обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає невірною дату початку відбування покарання.

Доводи обґрунтовує тим, що судом не враховано термін перебування з 18.08.2022 по 06.10.2022. Вказує, що має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, щиро коється у скоєному та вчиненим злочином шкоду на завдано.

Просить вирок суду першої інстанціїзмінити в частині виправлення дати початку відбування покарання.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У апеляційній скарзі обвинуваченої не оспорюються фактичні обставини вчинення нею кримінальних правопорушень, встановлених судом першої інстанції та доведеність вини у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Щодо доводів обвинуваченої з приводу суворості призначеного покарання, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої.

Зокрема судом враховано те, що ОСОБА_8 раніше судима, працює неофіційно, має неповнолітню доньку ОСОБА_11 , 2007 року народження, малолітніх дітей ОСОБА_12 , 2013 року народження, ОСОБА_13 , 2015 року народження та сина ОСОБА_14 .

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_8 районний суд відніс щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, усунення заподіяної шкоди та відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого ОСОБА_10 .

Згідно з ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 районним судом не встановлено

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_8 необхідно для її виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання із застосуванням положень ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На переконання апеляційного суду, вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченій необхідно призначити зазначене покарання, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Посилання апелянта на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та за своїм розміром є несправедливим, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки зазначені дані враховані судом першої інстанції при постановленні вироку.

Отже, колегія суддів вважає, що міра покарання обвинуваченій обрана, відповідно до ст. 65 КК України правильно, тому підстав для її пом`якшення, не знаходить.

Доводи обвинуваченої, яким вона мотивує необхідність пом`якшення покарання, враховані судом першої інстанції, а покарання призначене відповідно до санкції ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та вимог ст. 65 КК України.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченої щодо зміни початку строку відбування покарання, оскільки строк відбування покарання відраховується з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 у даному кримінальному провадження, який відповідно до матеріалів провадження становить 05.12.2023 о 16:58, що підтверджується протоколом затримання особи.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком районного суду та вважає, що призначена міра примусу до обвинуваченого узгоджується з вимогами закону, є необхідною та достатньою для його виправлення, справедливою та такою, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність і відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

З урахуванням усіх зазначених обставин в їх сукупності, а також тих, про які обвинувачена вказує у апеляційній скарзі, не вбачається підстав вважати призначену обвинуваченій ОСОБА_8 міру примусу явно несправедливою через суворість або такою, що призначена на підставах неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила інкриміновані правопорушення у період війни, яка триває в Україні, у зв`язку з нападом РФ, Законом України затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Вчиняючи злочини в умовах воєнного стану, коли зусилля всієї країни спрямовані на подолання агресора, люди згуртувались, використовуючи, в тому числі, власні матеріальні ресурси, для надання відсічі ворогу та виживання, ОСОБА_8 знехтувала всіма моральними та загальнолюдськими цінностями і в надскладний для держави час, здійснила посягання на майно співгромадян, тому ці обставини впливають на ступінь тяжкості вчиненого.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які були б підставою для зміни вироку першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 374, 404, 409, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2023 у кримінальних провадженнях №0001365 від 03.12.2022 та №0001371 від 05.12.2022 відносно ОСОБА_8 засудженої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4