Справа № 185/6252/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Павлограді в режимі відеоконференціїї кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000704 від 19.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.04.2022 за № 4, сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира танка - командира відділення управління командира батальйону взводу зв?язку танкового батальйону цієї ж військової частини.

Під час проходження військової служби у вказаній військовій частині, сержанту ОСОБА_3 23.04.2022 видано та закріплено за останнім стрілецьку зброю - автомат АКС-74У № НОМЕР_3 та 4 магазина з набоями калібру 5,45 мм у кількості 120 штук.

Після отримання зброї та бойових припасів ОСОБА_3 пройшов інструктаж з питань порядку несення військової служби, поводження зі зброєю та заходів безпеки.

Відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності покладає на військовослужбовців обов?язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяти, відданослужити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути дисциплінованими.

Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов?язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, а також поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до вимог ст. 125 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир відділення в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання відділенням завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців відділення, їх військову дисципліну, хорально-психологічний стан, охайний зовнішній вигляд, стройову та фізичну підготовку, правильне зберігання, експлуатацію і утримання в належному стані озброєння, техніки та іншого майна відділення.

Відповідно до вимог ст. 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир відділення, серед іншого, зобов?язаний підтримувати бойову готовність особового складу, озброєння і техніку відділення; досконало знати і вміло володіти всіма видами озброєння і техніки відділення; забезпечувати правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна відділення, стежити за їх наявністю та утриманням в належному. стані, за правильним припасуванням військовослужбовцями спорядження і екіпірування та його обслуговуванням, щодня проводити їх огляд, перевірку наявності та справності, виховувати в особового складу дбайливе ставлення до них; контролювати наявність озброєння і техніки протягом занять (навчань), виконання завдань за призначенням, доповідати командирові взводу та головному сержантові взводу щодо втрат серед особового складу, втрат та пошкодження озброєння і техніки, потреби в їх евакуації та поповненні (відновленні).

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів у Збройних Силах України визначений Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.07.2005 № 359 (із змінами, внесеними на підставі наказу Міністерства оборони від 29.11.2017 № 632).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.17, 2.4, 2.15, 2.22 цієї ж Інструкції, стрілецька зброя (у тому числі спортивна і навчальна) закріплюється за військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу під особистий підпис у відомості закріплення зброї за особовим складом, яка реєструється в службі діловодства військової частини.

Назва, серія, номер і дата видачі стрілецької зброї, закріпленої за військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу та виданої зі складу офіцерам і прапорщикам (мічманам), крім спортивної і навчальної стрілецької зброї, записуються y військовий квиток військовослужбовця (посвідчення офіцера або прапорщика).

Приймання стрілецької зброї від особового складу підрозділу проводиться шляхом списання його у відомості закріплення зброї за особовим складом.

Після закінчення занять (навчань, стрільб, чергування, патрулювання, виконання службового завдання, відряджень) зі стрілецькою зброєю та повернення з варти, стрілецька зброя повинна бути вичищена і здана черговому підрозділу (частини).

Відповідно до вимог п. 2 розділу Х «Особливості збереження стрілецької

антитерористичної операції зброї, боєприпасів та ручних гранат під час ведення бойових дій, проведення постійно тримати при собі та операції Об?єднаних сил» інструкції, військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні передбачені

Проте, сержант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов?язки, зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок несення військової служби, використання і зберігання військового майна, та маючи можливість належно їх виконувати, через злочинну недбалість та особисту недисциплінованість, допустив їх порушення та вчинив в умовах воєнного стану військовий злочин за таких обставин.

Так, сержант ОСОБА_3 , 13.07.2022, близько 12 години (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у АДРЕСА_2 , виявив відсутність закріпленої за ним стрілецької зброї - автомата АКС-74У № НОМЕР_4 та 1 магазину з набоями калібру 5,45 мм. у кількості 30 штук, які ОСОБА_3 , В порушення в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1.3, 1.17, 2.4, 2.15, 2.22, п. 2 Розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання та видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.07.2005 N° 359 (із змінами) раніше залишив без нагляду, та допустив втрату стрілецької зброї - автомата АКС-74У НОМЕР_5 та 1 магазину з набоями калібру 5,45 мм у кількості 30 штук, загальною вартістю 3 528,64 грн. (три тисячі п?ятсот двадцять вісім гривень шістдесят чотири копійки).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден, у скоєному він щиро кається, збитки в повному обсязі відшкодовано. Причиною скоєння злочину є те, що це відбулося під час відпочинку. Він був втомлений так як повернувся з позиції де відбувалися бойові дії, та почував себе зле.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний у втраті ввірених для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах воєнного стану.

Його дії кваліфікуються за ч.3 ст. 413 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, раніше не судимий, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі, збитки відшкодовані.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, який вчинив злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженним, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, відповідно до ст. 69 КК України суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 413 КК України, так як обвинувачений визнав свою вину повністю, розкаявся в тім, що сталося, активно сприяв суду розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки, є військовослужбовцев ЗСУ.

Крім того, за змістом приписів ст.58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у вигляді позбавлення волі, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 службове обмеження на строк один рік, із відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків у дохід держави.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного обвинуваченого такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.3 ст. 413 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців з урахуванням положень ст.ст.58,69 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 69,58 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1(один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1