УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 542/553/16-к

провадження № 51-2472зп23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув заяву захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ? ОСОБА_5 про перегляд вироку Полтавського апеляційного суду від 9 березня 2023 та постанови Верховного Суду від 12 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Полтавського апеляційного суду від 9 березня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Постановою Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року вказаний вирок апеляційного суду залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_5 звернувся із заявою, у якій просить переглянути вирок Полтавського апеляційного суду від 9 березня 2023 року та постанову Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 445 КПК.

Мотиви Верховного Суду

Колегія суддів прийшла до висновку, що заява захисника підлягає поверненню виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - Закон), яким внесено зміни до КПК та виключено з тексту цього Кодексу Главу 33 (статті 444-456 КПК).

Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Однак такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Крім того, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти мають пряму дію в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання чинності цими актами, а також відносини, які виникли до набрання чинності нормативно-правовими актами і продовжують існувати на час набрання ними чинності. У другому випадку такі акти поширюються на ці відносини з моменту набрання чинності, а не з моменту виникнення відповідних відносин. В окремих випадках законодавець вказівкою в перехідних положеннях «нового» нормативно-правового акта може зберегти праворегуляторний вплив визнаного нечинним нормативно-правового акта на певні суспільні відносини, які продовжують тривати після набрання чинності «новим» (переживаюча дія).

Здатність закону регулювати відносини з моменту їхнього виникнення у минулому, є зворотною дією нормативно-правового акта в часі, яка для цілей стабільності суспільних відносин застосовується лише в разі скасування чи пом`якшення юридичної відповідальності.

Тобто, раніше чинний закон перестає застосовуватись у кримінальному провадженні після набрання чинності новим законом. На відміну від кримінального (матеріального) закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.

Процесуальний закон ніколи не має зворотної сили, бо застосовується лише той, що є чинним на момент виконання процесуальної дії або прийняття процесуального рішення.

Такий висновок викладений, зокрема, в постановах Касаційного кримінального суду від 12 листопада 2020 року (справа № 757/51013/19-к) та від 14 квітня 2021 року (справа № 991/2902/20).

Отже, на час звернення захисника з відповідною заявою відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо її розгляду.

З огляду на викладене, оскільки відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо розгляду заяви захисника про перегляд вироку Полтавського апеляційного суду від 9 березня 2023 та постанови Верховного Суду від 12 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 в порядку ст. 445 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК повернути цю заяву

З цих підстав Суд постановив:

Повернути захиснику засудженого ОСОБА_4 адвокату ? ОСОБА_5 його заяву про перегляд вироку Полтавського апеляційного суду від 9 березня 2023 та постанови Верховного Суду від 12 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 , разом із усіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3