Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000501 від 07.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року задоволено клопотання старшої слідчої СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06 січня 2024 року. Одночасно визначено заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 грн.. В разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись з рішенням місцевого суду захисник ОСОБА_6 вважає, що ухвала слідчого судді винесена з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а висновки, викладені у ній, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що слідчий та прокурор не довели про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостей, які б підтвердили існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належними та допустимими доказами.

Зазначає, що в порушення п.п.3,4 ч.1 ст.196 КПК України, слідчий суддя не зазначив обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного, що, на його думку, свідчить про проведення упередженого та однобокого судового розгляду клопотання, а доводи сторони захисту залишилися поза увагою суду.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 інкримінується те, що 07.11.2023 року близько 00 год. 30 хв., в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_1 та скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, із спальної кімнати вказаної квартири таємно викрав телевізор марки «AKAI UA32HD19T2», вартістю 3200 грн., та телевізор марки «SINUDYNE SY U22K100», вартістю 1700 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 4900 грн..

07 листопада 2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченимпокладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що рішення про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом затримання ОСОБА_5 , довідками про вартість викрадених телевізорів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів враховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає доведеним існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Підтверджує існування даного ризику і те, що підозрюваний перебував у розшуку по іншому кримінальному провадженню.

Доведеним, на думку колегії суддів, є ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки перебуваючи на волі, підозрюваний може шляхом умовлянь, погроз, вчинення тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на останніх з метою зміни ними свої показань про обставини вчинення злочину, адже після затримання ОСОБА_5 висловлював неодноразові погрози вбивством, пошкодженням майна шляхом підпалу, а також фізичною розправою і сексуальним насильством щодо поліцейських.

Крім того, є реальним ризик продовження злочинної діяльності в разі обрання останньому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких, зокрема вироком Рівненського міського суду від 24.03.2022 року за ч.2 ст.186 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, яке відбув 19.10.22 року, тобто на даний час має незняту та непогашену судимість за вчинення корисливих злочинів.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про актуальність зазначених ризиків, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин.

Доводи захисника про відсутність у клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді нормативно-правового акту, який би підтверджував дію воєнного стану у день вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки з 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 був введений правовий режим воєнного стану на 30 днів, який неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, продовжено строк дії воєнного стану на 90 діб з 18 серпня 2023 року по 16 листопада 2023 року, тобто діяв на час вчинення ОСОБА_13 інкримінованого злочину 07 листопада 2023 року. Дана інформація є загальновідомою та доступною, тому кваліфікуюча ознака ч.4 ст.185 КК України не потребує додаткового підтвердження.

Посилання підозрюваного на те, що він займається благодійністю та допомагає військовослужбовцям ЗСУ беруться до уваги колегією суддів, однак на даному етапі жодним чином не спростовують і не зменшують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Разом з тим, при постановленні ухвали слідчий суддя, з врахуванням вимог ч.3 ст.183 КПК України, визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з врахуванням тяжкості інкримінованого злочину та наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, який достатньою мірою гарантував би виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000501 від 07.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3