УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, фізичної особи підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 240 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці в межах строку досудового розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлених під час досудового розслідування час та місці, однак не пізніше 15.05.2023, у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне видобування корисних копалин місцевого значення на території Бердичівського району Житомирської області з корисливих мотивів.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи спричинення тяжких наслідків для довкілля та усвідомлюючи їх настання, маючи намір на отримання незаконного доходу, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , перебуваючи за місце здійснення підприємницької діяльності що за адресою: АДРЕСА_2 , в денний час, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , який володів відповідними навичками управлінням екскаватором, ОСОБА_9 та іншими не установленими досудовим розслідуванням особами, які в свою чергу володіли відповідними навичками управління вантажними автомобілями. Згідно розробленого ними плану, кожен мав виконати свою функцію з розкривних, видобувних та вантажно-розвантажувальних робіт.

Маючи у своїй власності та користуванні вантажні транспортні засоби та іншу спеціалізовану техніку, яка може бути використана для видобування та переміщення корисних копалин, ОСОБА_7 , налагодив механізм видобутку та подальшого збуту корисної копалини місцевого значення піску.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_7 , у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 23.05.2020, відшукав на території Малосілківської сільської ради Швайківської територіальної громади Бердичівського району Житомирської області земельну ділянку з кадастровим номером :50:000:0001, загальною площею 212,3486 га, яка віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку, що не має кадастрового номеру та є публічно доступною ділянкою місцевості, за координатами: 49.9326710, 28.4017000, яка розташована в лісовому масиві між селами Демчин та Озадівка та знаходиться в межах адміністративної території Швайківської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області, для самовільного видобутку корисної копалини (піску).

В цей же час, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимогам, передбаченим ст. ст. 14, 15, 16, 17, 19, 23 Кодексу України «Про надра», Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, достовірно знаючи про відсутність дозволу на користування земельними ділянками для цілей, пов`язаних з використанням надр і відсутність належним чином оформленого спеціального дозволу (ліцензії) на видобуток корисних копалин, без гірничого відводу та плану розробки родовища корисних копалин з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, 23.05.2023 близько 16 години 26 хвилин, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими не встановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи на земельній ділянці з кадастровим номером :50:000:0001, загальною площею 212,3486 га, розташованої на території Малосілківської сільської ради Швайківської територіальної громади Бердичівського району Житомирської області, доручив ОСОБА_8 , із використанням спеціальної техніки екскаватора марки JCB, вилучати з зазначеної земельної ділянки корисну копалину пісок і навантажувати її на транспортні засоби, під керуванням ОСОБА_9 та інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб з метою переміщення корисної копалини до місць, завчасно пристосованих для зберігання піску із родовища.

Діючи, відповідно до раніше узгодженої домовленості, ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, на виконання вказівки ОСОБА_7 , 23.05.2023 в період часу з 16 години 26 хвилин до 17 години 32 хвилин, перебуваючи на земельній ділянці з кадастровим номером :50:000:0001, загальною площею 212,3486 га, розташованої на території Малосілківської сільської ради Швайківської територіальної громади Бердичівського району Житомирської області, керуючи вантажним автомобілем марки «МАN SE» з напівпричепом здійснював перевезення, незаконно вилученої із зазначеної земельної ділянки за допомогою екскаватора під керуванням ОСОБА_8 , корисної копалини до місць, завчасно пристосованих для зберігання піску.

Таким чином, внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами здійснили незаконний видобуток некарбонатного середньозернистого піску, який належить до корисних копалин місцевого значення у кількості 1314,1 м3 загальною вартістю 1 479 150 грн. 96 коп., що становить великий розмір.

Своїми умисними діями, які виразились у організації незаконного видобування корисних копалин місцевого значення у великому розмірі за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 240 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.10.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 240 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слічий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді триманння під вартою, визначивши заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі розміром 805 200грн.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 підтримав клопотання в повному обсязі. Вказав, що ОСОБА_7 здійснював роль організатора щодо видобутку корисних копалин (піску). Повідомив, що ризик втечі підтверджується тяжкістю злочину, а ризик впливу на свідків обґрунтовується тим, що фактично керував підприємством ТОВ «ТБР ЛОГІСТИК» ОСОБА_7 . На запитання слідчого судді вказав, що підозрюваний з`являється до слідчого на виклики.

Захисник ОСОБА_5 вказав, що підозра є необґрунтованою, а ризики,, на які зсилається прокурор не підтврджені доказами. Просив звернути увагу на те, що підозрюваний готовий співпрацювати зі слідством.

Захисник ОСОБА_12 вказав, що ОСОБА_7 постійно з`являється на виклики до слідчого та готовий співпрацювати зі слідством. На думку адвоката, підозра та клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу є безпідставними.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку захисників. Вказав, що працює офіційно фізичною особою - підприємцем, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши прокурора, захисників, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 240 КК України, що підтверджується доказами долученими до матеріалів клопотання.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обгрунтовуючи ризик переховування від слідства та суду слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні зіслались виключно на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з тим, оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Слідчий суддя бере до уваги, пояснення сторони захисту, що ОСОБА_7 з`являється за викликом до слідчого та готовий співпрацювати з органами досудового розслідування, що в свою чергу слідчим в судовому засіданні не заперечувалось.

На переконання слідчого судді матеріали клопотання, дані про особу підозрюваного та його процесуальна повідінка на даному етапі досудового розслідування свідчить про малоймовірність ризику переховування від слідства та суду.

Органами досудового розслідування в ході проведення НСРД встановлено, що ОСОБА_7 здійснює вплив на свідків, шляхом надання вказівок останнім, щодо приховання речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що в свою чергу підтверджує наявність ризиків передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим та прокурором ані в клопотанні ані в судовому засіданні не доведено ризик визначений п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Обгрунтовуючи ризик визначений п.5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий вказав, що ОСОБА_7 у разі перебування на волі, будучи фізичною особою підприємцем, з метою власного збагачення та знищення речових доказів, може безперешкодно продовжити злочинну діяльність, пов`язану з незаконним видобутком корисної копалини піску. Разом з тим, здійснення підозрюваним підприємницької діяльності не може бути визнано слідчим суддею як достатнє та належне обгрунтування ризику визначеного п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є громадянином України, уродженцем м. Бердичів Житомирської області, фізичною особою підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, маючий позитивну характеристику, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На переконання слідчого судді, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, процесуальну поведінку підозрюваного, його характеристику та сталі соціальні зв`язки, достатнім буде застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Крім того, суд вбачає підстави покладення обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні слідчим та прокурором не обгрунтовано необхідність покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування зі всіма працівниками ТОВ «ТБР ЛОГІСТИК». На думку суду, поклакдання на підозрюваного обов`язку "утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками кримінального провадження №0000263 від 18.05.2023, коло яких визначить слідчий та/або прокурор" має більш широкий зміст, коло застосування, відповідає вимогам КПК України та сприятиме виконанню процесуальних обов`язків підозрюваного.

Окрім того, слідчий в клопотанні просить заборонити ОСОБА_7 з`являтися за фактичним місцем здійснення своєї господарської діяльності, а саме: за адресою: АДРЕСА_2 (на територію земельної ділянки з кадастровим номером № :07:000:0472).

Обгрунтовуючи в судовому засіданні необхідність покладання на підозрюваного вказаного обов`язку, слідчий вказав, що за адресою: АДРЕСА_2 , органами досудового розслідування 14.08.2023р. проведено обшук, під час якого підозрюваний у телефонних розмовах надавав розпорядження підлеглим працівникам щодо приховування речових доказів, що підтверджується матеріалакми НСРД. Водночас, на підтвердження вказаних доводів слідчим не надано до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 14.08.2023р. за вказаною адресою.

Відносно заборони ОСОБА_7 з`являтися на території земельної ділянки з кадастровим номером №:07:000:0472 за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, Хажинська сільська рада, слідчий суддя враховує, що органами досудового розслідування необґрунтовано необхідність покладення на підозрюваного такого обов`язку, а стороною захисту доведено, що вказана земельна ділянка перебуває у приватній власності останнього, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.10.2020р., зареєстрованого в реєстрі за № 2850.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби - з 22.00 год. по 06.00 год. відповідає особі підозрюваного, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком до 18.12.2023 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , у визначений період доби - з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5) утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками кримінального провадження №0000263 від 18.05.2023, коло яких визначить слідчий та/або прокурор;

6) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків з моменту оголошення ухвали до 18.12.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1