У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні №0001204 від 14 червня 2023, про накладення арешту,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що 13 червня 2023 року до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області звернулася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка просить прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з листопада 2022 року по квітень 2023 року, шляхом обману та зловживання довірою заволоділа належними їй грошовими коштами в особливо великих розмірах.

14 червня 2023 року дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001204, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

12 жовтня 2023 року в період часу з 20 години 55 хвилин по 21 годину 21 хвилин, під час проведення обшуку автомобіля марки «LEXUS» моделі «NX200» д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, заборонених речей виявлено не було. Після чого вищевказаний автомобіль вилучено.

Разом з цим 12 жовтня 2023 року гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 було затримано в порядку ст. 615 КПК України та 13 жовтня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023).

Також відповідно до санкції частини 4 статті 190 КК України (в редакції від 28.04.2023) передбачено конфіскацію майна, що є додатковою підставою у накладенні арешту на вилучене майно.

На виконання ст. 170 КПК України, слідчим було вжито всіх заходів по розшуку майна підозрюваного ОСОБА_8 безпосередньо після вчинення злочину, яке негайно вилучено, оскільки на таке майно допускається арешт з метою конфіскації майна як виду покарання та забезпечення відшкодування шкоди, а зволікання могло призвести до відчуження такого майна.

Зазначено, що вилучені речі мають значення для кримінального провадження, а також для встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування. Вони можуть містити сліди вчинення злочинів (дзвінки, переписки, фото, відео тощо). За допомогою вказаних мобільних телефонів міг підтримуватися зв`язок між учасниками кримінального правопорушення та іншими особами, які можуть бути причетні до кримінального правопорушення, або за допомогою яких через електронні пошти або програми через мережу Інтернет, соціальні мережі, могла передаватися інформація, яка стосується вчинення даного кримінального правопорушення.

В клопотанні вказано, що речі, вилучені в ході обшуку, повністю підпадають під ознаки майна, яке являється речовим доказом в кримінальному провадженні, та повністю відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України, а тому в органу досудового розслідування є необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно.

Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо накладення арешту на транспортний засіб, оскільки такий не містить ознак речового доказу. Транспортний засіб набутий законним шляхом ще у 2018 році й належить ОСОБА_7 правомірно. Так, на придбання означеного автомобіля нею було отримано споживчий кредит, сплата за який здійснювалася нею. Окремо зазначає, що ОСОБА_7 жодного відношення до кримінального провадження не має.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників розглядуваного клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу з ЄРДР слідчим відділом Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 00001204, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

З протоколу обшуку від 12.10.2023 видно, що на підставі ухвали від 21.09.2023, постановленої слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/10054/23 (провадження 1-кс/308/4331/23), слідчим проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки «LEXUS» моделі «NX200» д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 .

Згідно з постановою слідчого від 13.10.2023 вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Так, з копії свідоцтва про реєстрацію т/з видно, що власником автомобіля марки «LEXUS» моделі «NX200» д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 15.03.2018.

З паспорту споживчого кредиту та додаткового договору до кредитного договору №23/15/18 від 16.03.2018 видно, що ОСОБА_7 отримала кредит на придбання автомобіля.

З копій квитанцій, наданих стороною захисту, вбачається внесення коштів, як розрахунок за отриманий кредит.

Однак у частині накладення арешту на автомобіль марки «LEXUS» моделі «NX200» д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено, що вказане відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема як такого, що набуто кримінально протиправним шляхом.

З повідомлення про підозри видно, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023).

Санкція ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023) передбачає покарання серед іншого у вигляді конфіскації майна..

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відтак, суд не вбачає правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки автомобіль марки «LEXUS» моделі «NX200» д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , яка не має статусу підозрюваної/обвинуваченої у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Практика Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Тож слідчий суддя зазначає, що арешт вилученого транспортного засобу може призвести до обмеження права власності особи, в якої він був вилучений, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні №0001204 від 14 червня 2023, про накладення арешту на автомобіль марки «LEXUS» моделі «NX200» д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1