справа № 631/32/23
провадження № 1-кп/631/62/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Нова Водолага кримінальне провадження № 0000018 від 22 квітня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Стара Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, має середню освіту, працює водієм у ТОВ «САНОІЛ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2022 року, близько 15:00 години ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на території ПП «ЮКОН», що розташоване в с. Стара Водолага по вул. Ребрика, 1. У вказаному місці, у зазначений час у ОСОБА_7 виник конфлікт з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на грунті неприязних стосунків до ОСОБА_5 , що виникли раніше.

У ході вказаного конфлікту у ОСОБА_7 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптовий протиправний умисел, з мотивів неприязних відносин, що виникли храніше, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, незарядженою мисливською рушницею ИЖ НОМЕР_1 , калібр 12, серійний номер № НОМЕР_2 , на яку має спеціальний дозвіл, яка була у нього з собою, та коли ОСОБА_4 схопила її рукою під час конфлікту, ОСОБА_7 наніс один удар правою ногою по правій нозі ОСОБА_4 , після чого вихопив рушницю із рук останньої та наніс один удар прикладом рушниці в область обличчя ОСОБА_4 ліворуч та один удар дулом рушниці у область обличчя ОСОБА_5 праворуч. У результаті отриманих ударів ОСОБА_4 впала на землю, а ОСОБА_5 дістала свій мобільний телефон та почала знімати події на камеру, та у цей час ОСОБА_7 наніс останній один ковзаючий удар кулаком правої руки по її лівій руці.

У результаті нанесення вищевказаних ударів, ОСОБА_4 , за висновком експерта № 12-14/73-НВ/22 від 28 жовтня 2022 року, заподіяно синці на обличчі та правій нозі, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, які викликали не значні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів (згідно з п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6). Дані тілесні ушкодження до небезпечних для життя не відносяться.

У результаті нанесення вищевказаних ударів ОСОБА_5 , за висновому експерта № 12-14/69-НВ/22 від 28 жовтня 2022 року, заподіяно синці на обличчі та руках, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, які викликали не значні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів (згідно з п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6). Дані тілесні ушкодження до небезпечних для життя не відносяться.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав частково, оскільки дійсно у нього був конфлікт з потерпілими, проте наміру на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_9 він не мав, цивільні позови потерпілих не визнав, суду пояснив наступне.

17 квітня 2022 року він, обвинувачений, вирішив поїхати на риболовлю. На своєму автомобілі він приїхав до озера у с. Стара Водолага. В автомобілі у нього була рушниця без набоїв, на яку він має дозвіл, оскільки він був після нічного чергування на «блокпості». У той час, коли він почав ловити рибу і його лодка знаходилась посеред озера, він побачив, що до берега підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , яких він раніше не знав. Чоловік та жінка почали кричати, вимагали покинути озеро, а потім підійшли до автомобіля обвинуваченого і перебували біля нього. Коли він, ОСОБА_7 , повернувся до свого автомобіля, то виявив відсутність номерних знаків. Оскільки до автомобіля обвинуваченого ніхто окрім ОСОБА_5 та ОСОБА_10 не підходив, він ОСОБА_7 , вирішив піти на територію підприємства «Юкон», з метою забрати номерні знаки. На території підприємства «Юкон» він, обвинувачений, спитав ОСОБА_4 де ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , та попросив повернути номерні знаки з його автомобіля, на що отримав відмову. У зв`язку з цим почалася сварка. Тоді ОСОБА_7 зняв номери з транспортного засобу потерпілих. ОСОБА_4 намагалася його вдарити, а він відштовхнув її. На їх крики прибігли спочатку ОСОБА_5 , а за нею ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Обвинувачений дістав з автомобіля рушницю, оскільки боявся, щоб її не забрали, як номерні знаки. ОСОБА_4 намагалася вирвати рушницю з його рук. В якийсь момент ОСОБА_4 відпустила рушницю, внаслідок чого рушниця пішла на неї та вдарила прикладом у ліву частину обличчя, а ОСОБА_13 дулом у ліву частину обличчя. Все це відбувалося у русі. ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 схопили його, ОСОБА_7 , з різних боків. У цей час поряд опинився його син, ОСОБА_15 , який намагався всіх заспокоїти. Обвинувачений передав рушницю синові. Все сталося близко 15-00 години.

Пізніше, коли на території ПП «Юкон» вже знаходились працівники поліції, ОСОБА_16 привіз номерні знаки з транспортного засобу обвинуваченого, які знайшов на місці зупинки авто потерпілих біля озера.

Потерпілих обвинувачений раніше не знав, жодних стосунків між ними не було, хоча вони мешкають в одному селі. Конфлікт стався із-за того, що потерпілі зняли номерні знаки з його автомобіля. Наміру заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у нього, ОСОБА_7 , не було. Він намагався вибачитися перед потерпілими, примиритися з ними, але вони не хотіли.

Не дивлячись на заперечення ОСОБА_7 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується доказами, дослідженими судом.

Так потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що раніше із обвинуваченим ОСОБА_16 знайома не була, між ними не було жодних стосунків.

17 квітня 2022 року вона разом з дочкою ОСОБА_9 та її знайомим ОСОБА_11 їхали на конєзавод. На ставку побачили лодку, в якій перебував чоловік. Неподалік знаходилось авто. Вони зупинились біля посадки й ОСОБА_9 та ОСОБА_11 пішли до ставка. Про що вони говорили з чоловіком, що був у лодці, вона, ОСОБА_4 , не чула. Коли донька та ОСОБА_17 повернулися, то сказали що риболовлею займається місцевій мешканець. Потім вони всі разом поїхали до ПП«Юкон». Через деякий час на підприємство приїхав ОСОБА_18 і почав вимагати повернути номерні знаки з його автомобіля, внаслідок чого виник скандал і розмова відбувалася на підвищених тонах. Потім ОСОБА_7 відірвав передній номерний знак із її автомобіля, а вона намагалася його забрати. У цей час до них прибігла ОСОБА_9 . ОСОБА_7 дістав зі свого автомобіля рушницю і направив на неї, ОСОБА_4 , після чого вдарив її прикладом в обличчя, від чого вона впала, а ОСОБА_5 ударив в обличчя дулом рушниці. Це бачили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які почали утримувати обвинуваченого. ОСОБА_7 чинив опір і ногами бив її та її доньку ОСОБА_9 по ногах. В цей же час до них підбіг син обвинуваченого ОСОБА_15 , який забрав рушницю. Вважає, що обвинувачений умисно наносив їй та ОСОБА_9 удари по ногах - ногами і рушницею в обличчя. На її погляд ОСОБА_18 був у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо цивільного позову зазначила, що витрачала кошти на лікування через тілесні ушкодження, спричинені обвинуваченим, тому хоче стягнути 10000 грн у відшкодування матеріальних витрат. Окрім того, їй спричинена моральна шкода. Через події, що сталися, вона не могла нормально спати, через тілесні ушкодження не могла працювати як раніше, вимушена була пояснювати онукам та іншим особам через що у неї синці. Моральну шкоду вона оцінює у 100000 грн.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що раніше із обвинуваченим ОСОБА_7 знайома не була, між ними немає жодних стосунків.

17 квітня 2022 року вона разом з матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_11 їхали на конєзавод. По дорозі вони побачили авто, яке стояло на полі, де росла люцерна. Поряд знаходиться ставок. Поле і ставок належать ПП«Юкон». У центрі ставка у гумовому човні був рибалка. Її мати зупинила машину і вона, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_11 пішли до ставка, сказати чоловікові щоб він покинув ставок, оскільки рибалив без дозволу власників. На їх вимоги покинути ставок обвинувачений відповів відмовою. У цей час їй, ОСОБА_9 , зателефонували, і вони з ОСОБА_17 повернулися до автомобіля, та втрьох поїхали на конєзавод. З машини, що стояла на люцерновому полі, нічого не знімали.

Вже перебуваючи на території ПП«Юкон» вона, ОСОБА_9 , бачила, як приїхав ОСОБА_7 . Обвинувачений та її матір сварилися, висловлювались нецензурною лайкою. ОСОБА_7 вимагав повернути номерні знаки з його авто, потім зірвав з їхнього автомобіля номерний знак, за який почалася боротьба. Їй, разом з ОСОБА_4 , вдалося забрати номерні знаки у обвинуваченого. У цей час, ОСОБА_7 дістав зі свого автомобіля рушницю і став погрожувати. Мати схопила рушницю за дуло, щоб відвести від себе. Обвинувачений у відповідь вдарив матір ногою по нозі. Потім ОСОБА_7 вихопив рушницю та вдарив ОСОБА_4 прикладом у обличчя, а її, ОСОБА_9 , дулом. Вони з матір`ю впали. До них підбігли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які, схопивши ОСОБА_7 , намагалися утримати його. Вона дістала мобільний телефон і почала фільмувати. Обвинувачений вдарив її рукою по вуху. У цей момент підійшов ОСОБА_15 і забрав у батька рушницю. На вигляд обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо цивільного позову зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить стягнути з ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 10000 грн, що вона витратила на ліки, та у відшкодування моральної шкоди 100000 грн., оскільки вона відчувала приниження, страх, біль.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що раніше із обвинуваченим ОСОБА_7 знайомий не був, ніяких стосунків між ними не було.

17 квітня 2022 року вони з ОСОБА_5 їхали на автомобілі під керуванням ОСОБА_4 на ПП«Юкон». Біля ставка побачили машину, а на ставку - рибалку у човні. ОСОБА_4 зупинила автомобіль, і він, ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_9 , спустились до води, де потерпіла попросила чоловіка покинути ставок. У відповідь свідок почув нецензурну лайку. У цей час ОСОБА_9 зателефонували, і вони повернулися до автомобіля, та втрьох поїхали на конєзавод. З машини, що стояла біля ставка на полі, нічого не знімали. Потім на територію ПП«Юкон» приїхав обвинувачений. У цей час він, свідок, перебував у приміщенні стайні та почув крики про допомогу. Він вибіг з приміщення та побачив ОСОБА_7 , який тримав у руках рушницю. ОСОБА_4 стояла праворуч та також трималася за рушницю. Обвинувачений та потерпіла перебували у русі, кожен тягнув рушницю на себе. ОСОБА_5 була ліворуч. У процессі цієї боротьби та перемішення у ОСОБА_4 зіскочила рука з рушниці, рука обвинуваченого пішла вперед, і ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_4 прикладом у ліву частину обличчя. Одночасно дуло рушниці пішло вбік і обвинувачений вдарив ОСОБА_13 дулом в обличчя. Потім він, ОСОБА_10 , та ОСОБА_14 схопили ОСОБА_7 з різних боків та намагалися заспокоїти. Потім підійшов ОСОБА_15 і забрав у батька рушницю. Після цих подій свідок бачив на обличчях потерпілих синці.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 17 квітня 2022 року близько 14-20 години вона перебувала на кухні ПП«Юкон» та почула крики. Коли вибігла на вулицю, то побачила як ОСОБА_4 намагалася відібрати рушницю в обвинуваченого. Поряд була ОСОБА_13 ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_4 , від чого остання впала, а обвинувачений вдарив її прикладом по обличчу, а потім вдарив ОСОБА_13 дулом по голові. Уточнила, що удар прикладом в обличча ОСОБА_4 отримала, коли намагалася вихопити рушницю. У ОСОБА_4 зіскочила рука з рушниці, рушниця пішла вперед і обвинувачений прикладом вдарив ОСОБА_4 в обличчя. Одночасно дуло рушниці пішло у зворотньому напрямку й ОСОБА_7 вдарив дулом ОСОБА_5 . Потім, вона, ОСОБА_12 , побігла забрати дітей й більше конфлікту не бачила.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що під час конфлікту перебував у приміщенні стайні разом із своїм знайомим ОСОБА_11 . Разом вони вибігли на крики. Свідок побачив, що на землі була ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Вони з ОСОБА_17 стали їх разбороняти. Свідок схопив обвинуваченого, оскільки той був ближче за всіх до нього, обхопив його руками та став тягнути на себе. Рушниця була в руках у ОСОБА_7 , він вимагав повернути номерні знаки. Всі кричали та висловлювались нецензурною лайкою у бік обвинуваченого. Потім підійшов син ОСОБА_7 і забрав рушницу. Свідок не бачив коли і за яких обставин отримали тілесні ушкодження потерпілі.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що обвинувачений є його батьком.

17 квітня 2022 року свідок з сім`єю збирався на ОСОБА_20 » кататися на конях. Батько у той день був вдома. Де ОСОБА_7 збирається рибалити він не казав. Коли свідок з сім`єю їхав на конєзавод, то бачив машину батька біля дороги. Також бачив, що машина потерпілих зупинялась по дорозі на ПП«Юкон», з машини виходила жінка та йшла у сторону посадки.

Коли свідок перебував на території підприємства він почук крики. Коли прибіг до місця, побачив батька, потерпілих, ОСОБА_11 , ОСОБА_14 . Останній тримав ОСОБА_7 . Свідок забрав у батька рушницю, що була незаряджена, покликав дружину та дітей та повіз іх додому, а потім повернувся на ПП«Юкон». Там вже була поліція. На вимогу працівників поліції він привіз рушницю разом з документами на неї, потім на тому місці, де зупинялося авто потерпілих, знайшов номерні знаки автомобіля батька, які передав працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_21 суду показала, що обвинувачений є її свекром.

У день подій, вона з чоловіком і дітьми їхали кататися на конях на ПП «Юкон». Попереду їхала машина потерпілих, яка зупинилась по дорозі. Свідок з сім`єю поїхали далі. На підприємстві вони гуляли, чекали поки їх покличуть кататися. Потім почули крики й пішли подивитися що сталося Коли свідок підійшла, то побачила що навкруги батька знаходилось 2 жінки та два чоловіка. Усі кричали та висловлювались нецензурною лайкою. Один чоловік тримав батька за руки позаду. Рушницю тримали усі: і батько, і жінки, і чоловік, усі смикали на себе. Потім чоловік відвіз її з дітьми додому. Свекор розповідав, що в нього з машини вкрали номерні знаки й тому він поїхав розбиратися. Пізніше чоловік розповідав, що знайшов номерні знаки у тому місці де зупинялось авто потерпілих. Свекор спиртні напої не вживав. Рушниця була незаряджена.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 , підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Так, за заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 17 квітня 2022 року ОСОБА_4 просила прийняти заходи до невідомого, який 17 квітня 2022 року близько 15:00 години за адресою: АДРЕСА_1 , наніс їй тілесні ушкодження та погрожував зброєю. Про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення складено відповідний протокол (т. 2 а. с. 22).

За висновком судово-медичного експерта №12-14/73-НВ/22 від 28 жовтня 2022 року, у ОСОБА_4 мали місце синці на обличчі та правій нозі, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею, можливо способом вказаним потерпілою, приблизно за 1 добу до огляду, з механізмом утворення ушкоджень удар. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (п. 2.3.5, 2.3.2.б) «Правил» судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Дані тілесні ушкодження до небезпечних для життя не відносяться. Між спричиненими тілесними ушкодженнями та незначними скороминущими наслідками, що настали, мається причинний зв`язок (т. 2 а. с. 23).

Згідно з висновком судово-медичного експерта №12-14/69-НВ/22 від 28 жовтня 2022 року, у ОСОБА_22 мали місце синці на обличчі, руках які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею, можливо способом вказаним потерпілою, приблизно за 1 добу до огляду, з механізмом утворення ушкоджень удар. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (п. 2.3.5, 2.3.2.6) «Правил» судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Наказ № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року) . Дані тілесні ушкодження до небезпечних для життя не відносяться. Між спричиненими тілесними ушкодженнями та незначними скороминущими наслідками, що настали мається причинний зв`язок (т. 2 а. с. 24).

Постановою начальника сектору дізнання відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_23 від 09 вересня 2022 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000018 від 22 квітня 2022 року, DVD-диск із записом подій, які відбулися 17 квітня 2022 року, який надала ОСОБА_24 та DVD-диск із записом подій які відбувалися 17 квітня 2022 року, який надала ОСОБА_5 (т. 2 а. с. 25).

У судовому засіданні було оглянуто відеозаписи подій від 17 квітня 2022 року де зафіксовано, що ОСОБА_7 , коли його тримають, робить рукою рух вперед, а також, що обвинуваченого позаду тримає свідок ОСОБА_19 , попереду - свідок ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_7 вимагає повернути номерні знаки його автомобіля(т. 2 а. с. 62).

25 жовтня 2022 року ОСОБА_7 власноруч написав заяву на ім`я начальника сектору дізнання відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_23 , де зазначив, що добровільно, у порядку ст. 93 КПК України, надає працівникам поліції належну йому гладкоствольну зброю, а саме, рушницю ИЖ 27Е кол.12 № НОМЕР_2 у розрядженому стані, без набоїв, а також копію дозволу на зброю (т. 2 а. с. 100).

У той же день, а саме, 25 жовтня 2022 року, начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_23 було оглянуто гладкоствольну зброю, а саме, рушницю модель: ИЖ 27 Е, калібр 12, серійний номер № НОМЕР_2 , про що складено відповідний протокол (т. 2 а. с. 29).

Постановою начальника сектору дізнання відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_23 від 25 жовтня 2022 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000018 від 22 квітня 2022 року рушницю ИЖ 27 Е, калібр 12, серійний номер № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_7 (т. 2 а. с. 30).

25 жовтня 2022 року ОСОБА_7 власноруч написав розписку про отримання від працівників поліції належної йому гладкоствольної зброї, а саме, рушниці ИЖ 27Е кол.12 № НОМЕР_2 у розрядженому стані, без набоїв (т. 2 а. с. 31).

26 жовтня 2022 року в ході проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_6 , статиста, понятих, потерпіла відтворила події та обставини кримінального правопорушення та показала механізм спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень їй та ОСОБА_5 . Про проведення слідчого експерименту слідчим було складено відповідний протокол (т. 2 а. с. 32-37).

При проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , статиста, понятих, було відтворено дії та обстановку подій кримінального правопорушення, а також механізм спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілим. Про проведення слідчого експерименту начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_23 26 жовтня 2022 року було складено відповідний протокол (т. 2 а. с. 38-42).

У той же день, 26 жовтня 2022 року, слідчим було проведено ще два слідчих експерименти за участю свідків ОСОБА_11 та. ОСОБА_12 , за допомогою яких було відтворено події та обставини кримінального правопорушення, а також механізм спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Про проведення слідчих експериментів уповноваженою особою було складено відповідні протоколи (т. 2 а. с. 43-50).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №12-14/75-НВ/22/12-14/73-НВ/22 від 01 листопада 2022 року, у ОСОБА_4 мали місце синці на обличчі та правій нозі, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею, можливо способом вказаним потерпілою, приблизно за 1 добу до огляду, з механізмом утворення ушкоджень удар. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження за локалізацією, характером та механізмом утворення відповідають тому способу, на який вказує сама потерпіла, потерпіла ОСОБА_22 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в ході проведення слідчих експериментів за їх участі 26 жовтня 2022 року (т. 2 а. с. 51-52).

За висновком судово-медичного експерта №12-14/74-НВ/22/12-14/69-НВ/22 від 01 листопада 2022 року, де встановлено, що у ОСОБА_22 мали місце синці на обличчі, руках які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею, можливо способом вказаним потерпілою, приблизно за 1 добу до огляду, з механізмом утворення ушкоджень удар. Виявлені у ОСОБА_22 тілесні ушкодження за локалізацією, характером та механізмом утворення відповідають тому способу, на який вказує сама потерпіла, потерпіла ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в ході проведення слідчих експериментів за їх участю 26 жовтня 2022 року (т. 2 а. с. 53-54).

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Невизнання своєї вини ОСОБА_7 суд розцінює, як спосіб захисту, обраний обвинуваченим та намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Щодо доводів сторони захисту про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку не доведена стороною обвинувачення належними та допустимими доказами, а тому обвинувачений підлягає виправданню за недоведеністю, що у його діяннях є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, суд зазначає наступне.

За ч. 1, 2, 3 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ст. 17 КПК України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 у справі № 712/13361/15 дійшов висновку, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (аналогічна позиція викладена у постановах ККС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 751/2824/20 та від 23 лютого 2021 року у справі № 742/642/18).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому особа може бути визнана винною лише, якщо буде доведено, що нею вчинено суспільно небезпечне діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених законом юридично значущих об`єктивних та суб`єктивних ознак, що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як кримінальне правопорушення.

Тому, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів складу злочину - як тих, що утворюють об`єктивну сторону злочину, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Захисник ОСОБА_8 просить визнати недопустимими та неналежними доказами показання потерпілої ОСОБА_4 у судовому засіданні, протокол слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_4 від 26 жовтня 2022 року, протокол слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 від 26 жовтня 2022 року; протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 26 жовтня 2022 року, протокол слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 від 26 жовтня 2022 року, висновок судово-медичної експертизи №12-14/75-НВ/22/12-14/73-НВ/22 від 01 листопада 2022 року, висновок судово-медичної експертизи №12-14/74-НВ/22/12-14/69-НВ/22 від 01 листопада 2022 року, диски із відеозаписом, оскільки покази вище зазначених осіб про намір та обставини заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілим не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Параграф 1 глави 4 КПК України визначає поняття доказів, належність та допустимість при визнанні відомостей доказами.

За ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Статтею 87 КПК України унормовано питання недопустимості доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини( ч. 1 ст. 87 КПК України).

Частиною 2 ст. 87 КПК України визначено перелік діянь, за наявності яких суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод.

Одночасно, згідно з ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Доводи сторони захисту щодо визнання показань потерпілої ОСОБА_4 , протоколів слідчого експерименту з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 26 жовтня 2022 року; висновків судово-медичної експертизи №12-14/75-НВ/22/12-14/73-НВ/22 від 01 листопада 2022 року, №12-14/74-НВ/22/12-14/69-НВ/22 від 01 листопада 2022 року; диску із відеозаписом недопустимими доказами є безпідставними, не базуються на вимогах закону, спростовуються матеріалами справи та доказами, дослідженими судом. Захисником не наведено підстав, передбачених законом, для визнання доказів у справі неналежними та недопустимими.

При цьому суд зазначає, що при дослідженні та оцінці доказів у справі не встановлено, що ці докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому не бере до уваги твердження сторони захисту з приводу того, що докази, надані стороною обвинувачення та досліджені судом, є недопустими.

Слід зазначити, що спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у русі, у ході боротьби між ними, не спростовую факт умисного вчинення кримінального проступку.

Отже, вирішуючи питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року де зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених показань потерпілих, свідків та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто спричинення умисного легкого тілесного ушкодження випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд ураховує що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання та реєстрації, працює водієм у ТОВ «САНОІЛ», одружений, на обліку у наркологічному диспансері та лікаря-психіатра не перебуває, не рахується на обліку у Харківському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, за місцем мешкання та роботи характеризується виключно позитивно, раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно зі ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Пленум Верховного суду України у п. 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, приймаючи до уваги характер і ступень тяжкості та небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також досудову доповідь, складену представником Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінені як середні(т. 1 а. с. 95-97), особу винного, ставлення обвинуваченого до вчиненого, намагання вибачитися та примиритися з потерпілими, суд вважає за можливе та за доцільне за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо цивільного позову суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч . 1 ст. 16 ЦК України).

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Абзацем 1 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Потерпіла ОСОБА_5 просила стягнути з обвинуваченого 10000,00 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Так само просила й потерпіла ОСОБА_4 .

Проте жодних доказів на підтвердження матеріальної шкоди позивачами не надано.

Ані ОСОБА_5 , ані ОСОБА_4 , ані їх представник ОСОБА_6 взагалі не долучали документів на підтвердження витрат на придбання ліків, відвідування лікаря, відновлення одягу.

Довідок, чеків, квитанцій, або інших доказів на підтвердження матеріальної шкоди цивільні позови не містять. Будь-яких доказів на обгрунтування обставин, на які посилаються позивачі, матеріали справи не містять.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди відсутні, а тому у задоволенні позову в частині стягнення витрат на відшкодування матеріальної шкоди має бути відмовлено за недоведеність.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п.3 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 вказав, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 указаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судом встановлено, що внаслідок вчиненого відповідачем ОСОБА_7 кримінального правопорушення, позивачі отримали моральну шкоду, відчували душевні страждання, приниження, страх, біль.

Ураховуючи глибину і ступінь моральних страждань позивачів, тяжкість вимушених змін у їх повсякденному житті, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів частково, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 15000 гривень, на користь та ОСОБА_4 15000 гривень.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі, а саме: DVD-диск із записом подій, які відбулися 17 квітня 2022 року, та DVD-диск із записом подій, які відбувалися 17 квітня 2022 року, залишити у матеріалах кримінального провадження; рушницю ИЖ 27 Е, калібр 12, серійний номер № НОМЕР_2 , передану на зберігання ОСОБА_7 , залишити у розпорядженні власника.

Витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 392 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер картки платників податків НОМЕР_3 , у відшкодування моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки платників податків НОМЕР_4 , у відшкодування моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі, а саме: DVD-диск із записом подій, які відбулися 17 квітня 2022 року, та DVD-диск із записом подій, які відбувалися 17 квітня 2022 року, залишити у матеріалах кримінального провадження; рушницю ИЖ 27 Е, калібр 12, серійний номер № НОМЕР_2 , передану на зберігання ОСОБА_7 , залишити у розпорядженні власника.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1