Дата документу 15.01.2024 Справа № 332/2747/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/2747/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/331/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оришківці, Гусятинського району, Тернопільської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, військовослужбовець, неодружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає у військовій частині, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник-адвокат ОСОБА_9 , представник потерпілого-адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 - залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 27 липня 2022 року.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) гривень.

В іншій частині позову - відмовлено.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2022 року та від 03 серпня 2022 року на об`єкт, схожий на гільзу, калібру 5,45; синтетичну майку сіро-чорного кольору, в нижній частині якої мається напис, який читається, як «crivit», бриджі різнокольорові у продольну та поперечну смужку, які мають дві бокові та дві накладні кишені, шкарпетки чорного кольору на яких мається напис, який читається, як «elit», гумові капці, темно-синього кольору, 43 розміру, мобільний телефон POKO F3 в корпусі синьо-блакитного кольору, в який влаштована сім карта номер - НОМЕР_1 , автомат АК-74 № НОМЕР_2 , чотири магазини із 119-ма набоями, калібру 5,45х39 мм; чоловічі спортивні штани чорного кольору з білими смужками та написом літерами білого кольору Adidas, чоловічі труси, сірого кольору в біло-голубу смужку - скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 8117 гривень 54 копійки.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України; призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України; запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що сторона захисту вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності стороною обвинувачення наявності у ОСОБА_6 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , проте суд дійшов помилкового висновку стосовно перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України, виходячи з такого.

Так, захисник зазначає про те, що обвинувачений свою вину визнав частково та надав показання по суті пред`явленого обвинувачення. Його показання є послідовними, логічними та такими, що підтверджуються дослідженими доказами. Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції зробив помилкові висновки стосовно того, що позиція обвинуваченого є спробою уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Крім того, захисник вважає, що суд першої інстанції вибірково, в тій частині, яка може підтверджувати обвинувачення, погоджується з показаннями потерпілого, а в іншій частині відноситься до них критично.

На думку сторони захисту, показання потерпілого ОСОБА_10 взагалі не можуть бути оцінені як належні та допустимі докази, враховуючи те, що вони є суперечливими, неправдивими та спростовуються показаннями свідків та самого обвинуваченого.

Посилаючись на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисник вважає, що під час судового розгляду не спростована версія обвинуваченого про наявність штовханини між ним та потерпілим, під час якої останній намагався вихопити автомат, про те, що потерпілий сам ініціював конфліктну ситуацію, якої обвинувачений намагався уникнути, що постріл був зроблений випадково після того, як зняв автомат з запобіжника і підіймаючи його однією рукою до гори, щоб додати патрон в патронник та зробити попереджувальний постріл, випадково натиснув на спусковий гачок. При цьому обвинувачений не врахував ту обставину, що забув розрядити автомат після бойового чергування, хоча повинен був це передбачити.

Інші досліджені під час судового розгляду докази сторони обвинувачення, як письмові, так і показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 непрямо підтверджують лише факт отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесного ушкодження без зазначення конкретних обставин.

З показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , які є родичами потерпілого, убачається, що останній був вагою більше 100 кг, фізично значно сильнішим за обвинуваченого ОСОБА_6 , та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, міг бути агресивним.

Окрім того, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 зняв автомат із запобіжника та хотів здійснити попереджувальний постріл у повітря, не вказують на беззаперечне усвідомлення можливості спричинення внаслідок своїх дій будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, як про це зазначає суд першої інстанції у вироку.

Намагання обвинуваченого перезарядити автомат та здійснити попереджувальний постріл у повітря не свідчать про наявність в його діях неконкретного умислу, при якому допускається можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого. Постріл в бік ОСОБА_10 здійснено випадково, ця подія не охоплена усвідомленням ОСОБА_6 , тому як він ще не вчинив всіх необхідних дій (не додав патрон в патронник) для того, щоб провести постріл, та не розраховував на те, що зброя вже була заряджена, хоча повинен був розраховувати, якщо б діяв з більшою обачністю.

Отже, на думку захисника, ОСОБА_6 повинен нести відповідальність за фактично заподіяні наслідки - тяжкі тілесні ушкодження без ознаки їх умисного спричинення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що досліджені докази у своїй сукупності доповнюють один одного, та є достатніми для висновку про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Досліджені під час судового розгляду докази вказують на наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Окрім цього, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд в повній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке фактично вчинено обвинуваченим, дані, що характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують покарання. У вироку відсутні належні висновки щодо обґрунтування мотивів призначення покарання та неможливості звільнення від його відбування з випробуванням.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити; перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України; призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.

Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності стороною обвинувачення наявності у ОСОБА_6 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , проте суд дійшов помилкового висновку стосовно перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України, виходячи з такого.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та надав пояснення. Його показання є послідовними, логічними та такими, що підтверджуються дослідженими доказами. Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції зробив помилкові висновки стосовно того, що позиція обвинуваченого є спробою уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Суд на спростування показань обвинуваченого посилається на показання потерпілого,при цьому, суд першої інстанції суперечить сам собі, критично відносячись до показань потерпілого ОСОБА_10 , враховуючи його стан здоров`я, в тій частині, що конфлікту між ним та обвинуваченим не було, він до свідка ОСОБА_11 не заходив. Такі свідчення, на думку суду, спростовуються показаннями самого свідка ОСОБА_11 .

Отже, суд першої інстанції вибірково, в тій частині, яка може підтверджувати обвинувачення, погоджується з показаннями потерпілого, а в іншій частині відноситься до них критично.

На думку сторони захисту показання потерпілого ОСОБА_10 взагалі не можуть бути оцінені як належні та допустимі докази, враховуючи те, що вони є суперечливими, неправдивими та спростовуються показаннями свідків та самого обвинуваченого.

Показання свідка ОСОБА_11 повністю підтверджують позицію обвинуваченого. Хоча свідок пояснював, що не чув ані штовханини, ані сварки між потерпілим та обвинуваченим, коли останні знаходились за межами його домоволодіння, це не виключає її існування. Тому як ОСОБА_10 та ОСОБА_6 знаходились за парканом, а ОСОБА_11 йшов через свій двір у протилежному напрямку, знаходився по відношенню до них спиною на певній відстані, та спеціально не спостерігав за діями потерпілого та обвинуваченого.

Аналіз показань свідка ОСОБА_12 вказує на те, що вони не спростовують позицію обвинуваченого щодо випадковості поранення ОСОБА_10 та факту можливого фізичного контакту між останніми. Тому як за подіями, які відбувалися між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , вона спостерігала вже в останні секунди перед пострілом, а що відбувалось до цього, не знає.

Тож, під час судового розгляду не спростована версія обвинуваченого про наявність штовханини між ним та потерпілим, під час якої останній намагався вихопити автомат, про те, що потерпілий сам ініціював конфліктну ситуацію, якої обвинувачений намагався уникнути, що постріл був зроблений випадково після того, як зняв автомат з запобіжника і підіймаючи його однією рукою до гори, щоб додати патрон в патронник та зробити попереджувальний постріл, випадково натиснув на спусковий гачок. При цьому обвинувачений не врахував ту обставину, що забув розрядити автомат після бойового чергування, хоча повинен був це передбачити.

Всі інші досліджені під час судового розгляду докази сторони обвинувачення, як письмові, так і показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , непрямо підтверджують лише факт отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесного ушкодження без зазначення конкретних обставин.

З показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , які є родичами потерпілого, убачається, що останній був вагою більше 100 кг, фізично значно сильнішим за обвинуваченого ОСОБА_6 , та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, міг бути агресивним.

Окрім того, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 зняв автомат із запобіжника та хотів здійснити попереджувальний постріл у повітря, не вказують на беззаперечне усвідомлення можливості спричинення внаслідок своїх дій, як будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, як про це зазначає суд першої інстанції у вироку.

Намагання обвинуваченого перезарядити автомат та здійснити попереджувальний постріл у повітря не свідчать про наявність в його діях неконкретного умислу, при якому допускається можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого. Постріл в бік ОСОБА_10 здійснено випадково, ця подія не охоплена усвідомленням ОСОБА_6 , тому як він ще не вчинив всіх необхідних дій (не додав патрон в патронник) для того, щоб провести постріл, та не розраховував на те, що зброя вже була заряджена, хоча повинен був розраховувати, якщо б діяв з більшою обачністю.

Отже ОСОБА_6 повинен нести відповідальність за фактично заподіяні наслідки - тяжкі тілесні ушкодження без ознаки їх умисного спричинення.

В даному випадку, знімаючи автомат з запобіжника, який вважав незарядженим, та підіймаючи його однією рукою до гори для того, щоб перезарядити та зробити попереджувальний постріл у повітря, ОСОБА_6 не передбачав можливості здійснення випадкового пострілу, хоча повинен був та міг це передбачити, діючи з більшою обачністю та обережністю.

Отже, дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати не за ч.1 ст. 121 КК України, а за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Окрім цього, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд в повній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке фактично вчинено обвинуваченим, дані, що характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують покарання. У вироку відсутні належні висновки щодо обґрунтування мотивів призначення покарання та неможливості звільнення від його відбування з випробуванням.

Так, судом в повній мірі не враховані обставини вчинення кримінального правопорушення, вчинення якого спровоковано самим потерпілим ОСОБА_10 через його протиправну поведінку, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Судом, хоч і визнано обставиною, що пом`якшує покарання, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, але цій обставині не приділено належної уваги.

У судовому засіданні обвинувачений щиро жалкував стосовно наслідків кримінального правопорушення та запевняв, що їх можливо було уникнути, якщо б не агресивна, противоправна поведінка потерпілого, цілі якої неможливо було передбачити.

Також, судом першої інстанції в повній мірі не враховані дані особистості обвинуваченого, який не притягався раніше до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем та добровільно приймав участі у війні проти російської федерації.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з тим, що бажає продовжити військову службу на особливий період.

На думку сторони захисту, всі ці обставини, вказують на можливість застосування ст. 75 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання без ізоляції від суспільства.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не відповідають фактичним обставинам справи, покарання, призначене обвинуваченому, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, (не застосовано закон, який підлягає застосуванню).

В апеляційній скарзі представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доповненнях до апеляційної скарги представник потерпілого-адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років та цивільний позов задовольнити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що при оцінці діянь обвинуваченого (з`ясуванні змісту і спрямованості умислу) суд першої інстанції належним чином не врахував зміст дій, вчинених ОСОБА_6 , кількість, характер і локалізацію поранень у потерпілого ОСОБА_10 , механізм їх спричинення, поведінку до, під час і після скоєння злочину, обране знаряддя вчинення злочину, причини припинення злочинних дій, а також те, що обвинувачений є військовим, який має спеціальні навики застосування автомата.

Висновок місцевого суду, що сам по собі факт спричинення потерпілому вогнепального поранення у життєвоважливі органи, а також те, що знаряддям злочину був автомат, за встановлених обставин у їх сукупності не може безумовно свідчити про наявність у діях обвинуваченого прямого умислу саме на умисне вбивство потерпілого - є необґрунтованим.

Так, згідно з матеріалами кримінального провадження вбачається, що обвинувачений застосував таке знаряддя злочину як автомат, яким здійснив постріл в тулуб потерпілого в наслідок чого було ушкоджено внутрішні органи (ліва легеня, діафрагма, кишківник, шлунок, селезінка, ліва нирка, великий чепець, 12-те ребро, заочеревинний простір ліворуч) та те, що смерть потерпілого не настала у наслідок надання йому своєчасної медичної допомоги, а тому такі дії обвинуваченого свідчать про вчинення ним закінченого замаху саме на умисне вбивство потерпілого, оскільки ним виконані всі дії, які засуджений вважав необхідними для заподіяння смерті потерпілому, однак з причин, що не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця.

Крім того, місцевий суд безпідставно виключив з об`єму обвинувачення факт перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки за показаннями потерпілого та свідків обвинувачений вживав алкогольні напої.

Висновок суду про те, що факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння повинен підтверджуватися виключно на підставі висновків відповідного експерта або іншими документами, які матеріали кримінального провадження не містять, не ґрунтуються на положеннях процесуального закону.

На думку представника потерпілого призначене обвинуваченому мінімальне покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

У кожному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Проте, у порушення вимог ч.3 ст. 374 КПК України, рішення про призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував і не навів переконливих мотивів, з яких він дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого при визначенні йому мінімального покарання.

Судом недостатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, цінність життя, на яке здійснено посягання, наслідки, які настали від правомірних дій обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих обставин покарання та наявність обтяжуючих обставин покарання.

Також, суд належним чином не врахував особу обвинуваченого, який вину не визнав, перед потерпілим не вибачився, шкоду потерпілому не відшкодував.

Відсутність судимостей є нейтральними даними, що поза розумним сумнівом не свідчать про неможливість подальшого вчинення обвинуваченим злочинів та у всякому разі не є пом`якшуючою вину обставиною.

Суд першої інстанції, визначаючи відшкодування моральної шкоди лише у розмірі 100 000 гривень потерпілому внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, взагалі не врахував непоправність наслідків скоєного, характер та обсяг душевних та фізичних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у житті, а також те, що саме через неправомірні дії обвинуваченого потерпілий став особою з інвалідністю, останній потребує постійної реабілітації, він втратив спокій та надію на нормальний спосіб життя.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, 26 липня 2022 року, приблизно о 21 годині 20 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , тримаючи у руках закріплений за ним автомат АК-74 № НОМЕР_2 , умисно здійснив один постріл у ОСОБА_10 . Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді поранення тулубу ліворуч, котрі проникли у ліву плевральну та черевну порожнини з ушкодженнями внутрішніх органів (лівої легені, діафрагми, кишківника, шлунку, селезінки, лівої нирки, великого чепця, 12-го ребра, заочеревинного простору ліворуч), які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та підтримав апеляційну скаргу представника потерпілого; представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає не в повній мірі, з огляду на таке.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді провадження судом першої інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та надав стосовно цього обвинувачення такі показання.

ОСОБА_6 пояснив, що він є військовослужбовцем ВЧ, де було обладнано бліндажі. 26 липня минулого року зателефонував мешканець цього села на ім`я ОСОБА_19 , який повідомив, що з`явилося світло та можна прийти зарядити телефони. Він пішов доповів командиру відділення. Командир роти та командир відділення надали дозвіл та відправили його заряджати павербанки. Він пішов до ОСОБА_19 з павербанками, рюкзаком, автоматом, бронежилетом. Прийшов приблизно о 19 годині, поставив на зарядку пристрої. Перебував там півтори години. Потім ОСОБА_19 сказав, що не може додзвонитися своїй знайомій, хвилюється, щоб нічого з нею не сталося. Оскільки ОСОБА_19 зачинив кухню, а там він залишив бронежилет та автомат, він пішов за ОСОБА_19 . Відстав на 10 метрів, ОСОБА_19 зайшов у домоволодіння і там спілкувався із своєю знайомою. У цей час він почув з іншого домоволодіння: «Ти хто такий?». Він зупинився. До нього підійшов незнайомий (потерпілий), він йому відповів, що є військослужбовцем, прикомандированим з Львівської військової частини. Він почав висловлювати негатив, агресію, казав: « О , та ти Бандера», «Що ти тут робиш, хто тебе кликав?». У цей час підійшов ОСОБА_19 , почав із потерпілим спілкуватися, пояснив йому хто це. Однак, потерпілий продовжив. Він відійшов від потерпілого та направився у бік домоволодіння ОСОБА_19 . Відійшовши на відстань 100-150 метрів озирнувся, побачив, що ОСОБА_19 спілкується із потерпілим. Підійшовши до забору, дочекався ОСОБА_21 , який пояснив, хто то такий, що він п`яний. Потім вони пішли до ОСОБА_19 у кухню, ОСОБА_11 спустився у підвал, дістав вино та запропонував випити за його день народження. Він вино не пив, а робив вигляд, що п`є. Через хвилин 15 почув гавкіт собаки і побачив, що ідуть потерпілий та його жінка. Підійшли вони на кухню. Він одяг бронежилет та взяв автомат. Побачили його та потерпілий продовжив проявляти агресію. Вже було 21 година 15 хвилин. Він спитав у потерпілого: « А що ви тут робите? Зараз комендантська година». Крім того, це місце було визначено командуванням, як місце матеріального забезпечення військових. На що потерпілий на нього накинувся. Він був у бронежилеті та з автоматом, потерпілий почав хапати його за автомат. ОСОБА_19 із дружиною відтягли потерпілого у бік. Він вийшов із кухні, пішов за двір, там намагався подзвонити командуванню та повідомити про події. У цей час підбіг ОСОБА_23 та почав кричати: «Нікуди ти не підеш. Зараз я тебе ушатаю», почалась тяганина, почав хапати обома руками за автомат. Вирвавши з рук потерплого автомат, він зняв запобіжника і хотів здійснити постріл вгору у повітря. Оскільки між ними була невелика відстань, він від потерпілого відходив назад, а той прямував у його бік. Потерпілий кинувся на нього. Оступившись, падаючи, він тримав автомат, зачепивши курок, відбувся постріл. Автомат не перезаряджав, патрон у патронник він не направляв. Куди був направлений автомат, не бачив. Потерпілий упав і він упав на коліно. Потім він поклав автомат, підійшов до потерпілого. Побачив, що у потерпілого важке кульове поранення. Перше, що він відтягнув потерпілого з проїзної частини, потім він його декілька разів нахилив, щоб легеня почала дихати, взяв серветки та зробив тампон, щоб кров не витікала. Потім прийшов ОСОБА_19 , він йому сказав, щоб той викликав швидку. Він пішов, коли повернувся, вони стояли поряд із потерпілим та чекали на приїзд медиків. Також на мобільний потерпілого через деякий час після пострілу дзвонила, можливо, донька. Він пояснив їй, що трапився нещасний випадок, але все гаразд. Потім приїхала швидка. Далі він залишився у ОСОБА_19 . Він пішов помити від крові руки. Автомат протер серветками. Дочекався до ранку, потім пішов на позиції та доповів командиру відділення. Всі неузгодженості у показаннях, які надавав під час досудового розслідування та у суді, пояснив тим, що на досудовому розслідуванні йому сказали надавати саме такі свідчення.

Додатково на запитання прокурора повідомив, що автомат у нього на початку висів на плечі дулом вгору, потім потерпілий схопив автомат за дуло, почав його тягнути, він намагався забрати у потерпілого автомат. При цьому, він тримав автомат за рукоятку та ремінь. Коли вирвав автомат з рук потерпілого, зняв запобіжник, хотів зробити постріл у повітря. Патрон у патронник не доносив. Хотів перезарядити, але в цей час потерпілий почав нападати, увесь цей час намагався вирвати автомат. Потім потерпілий накинувся на нього та відштовхнув його. Коли потерпілий його відштовхнув, відстань між ними була близько 2-3 метрів. Він тримав автомат у правій руці вниз дулом. Палець на гачку не тримав. Відходячи назад, оступився, почав падати. Автомат тримав однією рукою за рукоятку, але при падінні випадково зачепив курок, та пролунав постріл.

На запинання захисника обвинувачений пояснив, що можливо після служби забув розрядити автомат. Не пам`ятає як це було. Курси тактичної медицини проходив, тому розумів, що потрібно робити у випадку, коли є поранення у районі грудної клітини. Вважає, що якби він не зробив усі дії (не відтягнув з проїзної частини, не змінив його положення, не посадив біля дерева, не нахиляв декілька разів, не зробив тампон і не затулив би рану), потерпілий можливо би не вижив. Свідчення, які він надавав під час досудового розслідування, власне, таку позицію йому нав`язав адвокат. Він наполягає на свідченнях, які надав у судовому засіданні.

На запитання представника потерпілого та цивільного позивача обвинувачений пояснив, що він служив ще у 2013-2015 роках, тому знає як влаштований автомат, періодично проходив стрільби.

На додаткові запитання захисника обвинувачений пояснив, що із близьких у нього мати, яка нещодавно перенесла операцію і з якою не дуже тісно спілкується, та молодший брат, який знаходиться у Польщі. Через те, що він лише один місяць прослужив у ЗСУ, тому у нього не було можливості якимось-чином відшкодувати будь-яку шкоду потерпілому.

Додатково на запитання прокурора та судді обвинувачений пояснив, що автомат висів на ремені, правою рукою тримав автомат, палець ближче до затворної рами, не на курку. Коли падав, як автомат піднявся, як здійснив постріл, не зрозумів. Нічого не усвідомлював. Умислу на здійснення пострілу в потерпілого не було.

Також судом досліджені інші докази, надані сторонами, які перелічені в оскаржуваному вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в ході судового розгляду зазначив, що 26 липня 2022 року у вечорі він пішов до знайомого ОСОБА_24 , з яким випив пива. Він випив 0,5 літрів, потім повернувся додому. Після 21 години вийшов до туалету на вулицю. Почув, що біля будинку хтось ходить, спитав: «Хто ходить?», але його «послали». Він вийшов за калитку, побачив на вулиці сусіда ОСОБА_25 та обвинуваченого, який був одягнений в цивільний одяг та був із автоматом. Обвинуваченого раніше не бачив. Вони були в стані алкогольного сп`яніння. Він пішов за ними. Дійшли до подвір`я ОСОБА_26 , який був розташований через 150-200 м. Там знов запитав: «Чого ходиш по вулиці з автоматом?». ОСОБА_27 у цей час вже зайшов у двір, за ворота, обвинувачений також зайшов, потім вийшов, він знов перепитав про те, чого він ходить з автоматом, на що обвинувачений ОСОБА_28 без попередження зняв автомат з плеча та вистрілив. Конфлікту між ними не було, боротьби не було, він просто вистрілив. Між ними була відстань - приблизно 1,5 м. Автомат тримав з-під низу на рівні поясу, перед цим автомат тримав на правому плечі. Перед цим зняв автомат із запобіжника, це він зрозумів по звуку. Чому зробив обвинувачений постріл, не розуміє. Що було після пострілу, нічого не пам`ятає, адже втратив свідомість. Прийшов до тями після реанімації. Йому видалили нирку, селезінку, він переніс інсульт, йому встановили ІІ групу інвалідності, він став непрацездатним.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що 26 липня 2022 біля 18 години до нього прийшов ОСОБА_29 , вони випили по кухлі вина (приблизно 250 гр.), потім ОСОБА_28 спитав, де можна розслабитися. Вони пішли до знайомої ОСОБА_30 , але вона їх прогнала. Коли вони від неї йшли, проходили через подвір`я потерпілого. ОСОБА_23 спитав у них, що вони тут роблять із автоматом, по селу діти ходять. Вони повернулися до дому. Приблизно о 19 годині (за часом особливо не слідкував) прийшов ОСОБА_23 із пивом, запропонував випити. Вони були на літній веранді (у кухні), потерпілий із обвинуваченим почали сваритися, потерпілий почав чіплятися, питав, чого ОСОБА_31 ходить зі зброєю по селу. Він попросив їх обох вийти на вулицю і там розбиратися, тому що у нього вдома хвора мати. Вони вийшли на вулицю. Через пару хвилин почув хлопок, вийшов на вулицю. Чув, як ОСОБА_31 казав: « ОСОБА_23 я тебе попереджав», потерпілий вже лежав на лівій стороні посередині траси. Побачивши це, він розвернувся та пішов за телефоном, щоб додзвонитися у швидку. Коли знов вийшов на вулицю, потерпілий вже лежав під деревом вишні. Відстань між вишнею та тим місцем, де на початку лежав потерпілий приблизно 5 метрів. Обвинувачений увесь цей час був поряд із потерпілим. Чи надавав обвинувачений першу медичну допомогу потерпілому, він не бачив. Разом з тим, після того, як, ОСОБА_23 приблизно через півгодини забрала швидка, на дорозі були серветки з плямами крові, більше 10 шт. У потерпілого була рана в області живота, але багато крові він не бачив. Трохи на асфальті було крові, та під деревом.

Після допиту свідка ОСОБА_11 на запитання адвоката ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що він багато чого не пам`ятає через стан здоров`я.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що із потерпілим вони проживають 8 років без офіційного шлюбу. У вівторок 26 липня минулого року вона приблизно о 20 годині 30 хвилин вийшла на вулицю покурити, мимо проходив обвинувачений та свідок ОСОБА_21 . Коли обвинувачений проходив повз них, він був у цивільному одязі, при собі мав автомат. На вулицю вийшов чоловік та спитав: «Що ти тут робиш?». Вони щось відповіли, чоловік відчинив ворота та пішов за ними. Вона допалила, зайшла у будинок, надягла халат та пішла за чоловіком, пройшло приблизно 7 хвилин. Від їх будинку до будинку ОСОБА_21 пішки до 5 хвилин. Не доходячи до них приблизно 10 метрів, побачила, як обвинувачений тримає ОСОБА_32 на прицілі, між ними не було штовханини, вони стояли мовчки обличчям до обличчя, за декілька секунд пролунав постріл, вона кліпнула очима, після цього ОСОБА_33 вже лежав на дорозі. Постріл був один. Обвинувачений тримав автомат не звичайно, з під низу, але направлений у ОСОБА_32 . Чоловік не намагався забрати автомат, бо між ними була відстань до 3-х метрів. Коли все це відбувалося, вона бачила, як свідок ОСОБА_21 йшов від калитки до будинку. Вона пішла до дому подзвонила у швидку, поліцію, дітям. Після цього, хвилин через 40 вона повернулася до того місця, але ОСОБА_32 вже не було. Калитка була відчинена, вона зайшла у літню кухню, обвинувачений спав там, ОСОБА_21 там не було. До подій потерпілий важив 104 кг, він працював трактористом-комбайнером. Після подій він важить 78 кг, пережив подвійний інсульт, йому вирізали частину шлунку, селезінку вирізали. Пропав зір, за ним постійно потрібно слідкувати та доглядати. У нього погана пам`ять, він через п`ять хвилин може забути, що було нещодавно. У той вечір ОСОБА_33 був випивши.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що він є молодшим братом потерпілого ОСОБА_10 26 липня 2022 року, приблизно о 22 годині йому подзвонила невістка та повідомила, що ОСОБА_33 вийшов у двір та побачив невідомих. Він їх покликав, але вони пішли. Він пішов за ним, а вона пішла вдягати халат. Потім, коли вона вийшла на вулицю, побачила як у ОСОБА_32 вистрілили, вона злякалася, тому повернулася додому. Потім, коли брата забрали у обласну лікарю, він деякий час перебував у комі. До цього він важив 110 кг. Він працював, влітку міг заробляти на тиждень 80 тисяч гривень, сам себе забезпечував та забезпечував сім`ю. Зараз йому потрібно у всьому допомагати, тому що сам він себе не може обслуговувати, йому зробили 3 операції, він переніс подвійний інсульт, бачить на пів ока. Саме образливе те, що ніхто з боку обвинуваченого долею брата не цікавився, не пропонували допомогу. Брата може охарактеризувати з позитивної сторони. Він рідко міг конфліктувати. Якщо його не чіпати, він нікого не буде чіпати.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що працює у Запорізькій обласній лікарні. Щодо доставки ОСОБА_10 у лікарню повідомила, що потерпілого доставили не у її зміну, будь-яких заходів із потерпілим не проводила. Вона була черговим лікарем. Коли приходили співробітники поліції та хотіли допитати, потерпілий був під апаратом штучної вентиляції легень, про що вона засвідчила. У подальшому здійснювала планове лікування потерпілого. ОСОБА_33 перебував у лікарні з вогнепальним пораненням черевної порожнини.

Експерт ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що він працює лікарем судово-медичним експертом комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради. Зазначив, що локалізація поранень була визначена на підставі наданих медичних даних, а саме хірургом під час огляду. За протоколами операцій локалізація визначена: «на передній грудній стінці зліва відмічається 2 рани невеликого розміру 0,3-0,5 см… У лівій поперековій ділянці визначається вогнепальна рана м`яких тканин з вхідними воротами…», тобто хірургом визначено, що вхідним отвором є поперекова ділянка, а вихідний канал в районі плевральної порожнини зліва. У зв`язку із чим хірург прийшов до таких висновків, не може сказати, але про ці протиріччя він зазначив у своєму висновку. Намагався усунути ці невідповідності, направляючи клопотання, але вони були залишені без уваги. При цьому це не вплинуло на характер тілесного ушкодження та ступінь тяжкості ушкодження. Дві рани на передній грудній стінці при одиночному вогнепальному пораненні могли виникнути з різних причин, наприклад, при наявності між кулею та самим місцем поранення твердої перепони (бронежилет, тощо), який формує додатковий фактор пострілу, при пострілі в положенні на землі, також це можливо, коли куля відділяється від оболонки, у зв`язку із чим може утворитися два ранових канали. Якщо б були інші поранення, то про всі такі поранення було б зазначено у висновку. Разом з тим, огляд потерпілого проводився після стаціонарного лікування.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що потерпілий ОСОБА_10 його вітчим. Число та місяць не пам`ятає, адже пройшов майже рік тому. Йому увечері приблизно о 22 годині подзвонила мати ОСОБА_12 та попросила викликати швидку. Повідомила, що військовий підстрелив ОСОБА_23 . На запитання: «Чому це сталося?», вона повідомила, що ОСОБА_23 спитав, чому він без форми по селу з автоматом ходить, той почав від нього бігти, а потів розвернувся та вистрілив у ОСОБА_23 . Він подзвонив і у швидку допомогу, і у поліцію. Потім ще раз передзвонив матері. Мати повідомила, що ОСОБА_23 лежав на дорозі і була калюжа крові. Вітчим після пострілу лежав у реанімації, він був у тяжкому стані. Його життя змінилося, пересувається тепер він тільки із матір`ю. Тоцького знає з 2014 року. Про конфлікти із вітчимом та іншими особами, йому нічого не відомо. ОСОБА_33 вживає алкогольні напої, буває помірно, буває ні. У стані алкогольного сп`яніння веде себе спокійно. Пару раз було таке, що ОСОБА_33 підіймав руку на мати, можливо це через вживання алкоголю. До подій вітчим був вагою - 100 кг, зріст - 185 см, фізично - сильна людина, він працював трактористом. У той вечір йому телефонувала сестра ОСОБА_34 та повідомила, що коли вона дзвонила ОСОБА_10 , то взяв трубку невідомий, представився другом, на ім`я ОСОБА_31 . Повідомив, що із ОСОБА_35 все гаразд.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що він є заступником командира з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_3 . Зранку та ввечері командири відділень доповідають про наявність особового складу на позиціях. Так, напередодні подій було отримано повідомлення про те, що всі на місці, а з ранку до 8 години, число не пам`ятає, пройшов приблизно рік, ОСОБА_36 повідомив про те, що ОСОБА_37 немає на місці. Була надана команда пошукати його. Потім командир батальйону повідомив, що у с. Лук`янівке уночі військовий стріляв у цивільного. Біля 11 години ОСОБА_36 повідомив ротному про те, що знайшли ОСОБА_37 . Ротний віддав наказ забрати його зброю та доставити на КСП роти. Приїхав ОСОБА_36 до ротного з хлопцями, перевірили автомат Овода, автомат був з ознаками, що з нього стріляли, запах гарі та не було патронів. Ротний перепитав у Овода, чи це він стріляв, той повідомив, що так. Що між ними виник конфлікт з приводу сепаратизму. Цивільний хотів його ударити, а той у нього вистрілив. Потім пішов спати, вранці повернувся на позицію. Про це доповіли командиру батальйону, після чого приїхали з військової поліції. Також свідок повідомив, що з дозволу командира взводу або командира роти військові могли покидати позиції та ходити у наближені населені пункти з метою взяти воду, сходити в магазин, зарядити гаджети. На позиції військові завжди мали бути у військовій формі, зі зброєю, в касках та бронежилетах, крім часу відпочинку. Кожен військовослужбовець несе відповідальність за власну зброю. У ніч, коли це сталося, скоріш за все ОСОБА_28 мав відпочивати, у противному випадку про його відсутність дізналися б раніше. Він особисто спілкувався із ОСОБА_38 з приводу конфлікту. Овод пояснив, що з місцевими випивав, потім виник конфлікт, він хотів уникнути конфлікту, але за ним хтось погнався, погрожував чи ні, не знає, він розвернувся та здійснив постріл. Овод на ранок був у стані алкогольного сп`яніння, у нього була неясна річ, його хитало, запаху алкоголю не пам`ятає, чи був, чи ні. Командир роти та він спілкувався із ОСОБА_38 про події. Овода може охарактеризувати задовільно, протоколи не складалися, порушень не допускав.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні повідомив, що він є командиром взводу ВЧ НОМЕР_4 . Овод перебував у взводі під його командуванням, може його охарактеризувати як замкнуту особу, він мало з ким спілкувався, але обов`язки виконував належним чином, зауважень до нього не було, не був помічений під час несення служби у вживанні алкогольних напоїв. Була домовленість із місцевими жителями про те, що військові будуть ходити до них по воду, заряджати мобільні телефони, павербанки. Коли військові ходили до населених пунктів, то зброю залишали на осіб, яким довіряли. Окремого приміщення або сейфу для зброї, немає. Але кожен відповідає за збереження власної зброї самостійно. Про події дізнався від командира відділення. Він повідомив, що трапилась ЧП, постраждала цивільна особа, в яку було здійснено постріл, але конкретно, що трапилося, не знає. Овода в той день бачив, він був сонний, в`ялий, але в той день особисто не спілкувався. Коли ОСОБА_28 прийшов, то пішов спати, а потім за ним приїхали.

Свідок ОСОБА_11 під час судового засідання від 05 червня 2023 при повторному допиті, одночасно, і при перехресному допиті в якості свідка повідомив, що в той день ОСОБА_28 прийшов зарядити мобільні. Прийшов приблизно о 19 годині. Місце для підзарядки телефонів та інших гаджетів у нього обладнано у гаражі, у кожного було своє місце. Овод спитав, де можна розслабитися. Він запропонував піти до однієї дівчини. До дівчини ОСОБА_30 пішли із ОСОБА_39 . До її вулиці потрібно було пройти близько 100 метрів, а потім до її будинку ще метрів 50, п`ять хвилин пішки. Це було вже після 20 години. Він із нею поспілкувався, спитав, чи не хоче вона із ними випити, на що вона відмовила. Після цього вони пішли назад до нього. Метрів 20 навкіс знаходиться домоволодіння ОСОБА_32 . Коли проходили повз його будинок, потерпілий їх побачив та почав чіплятися. Він спитав, чого з автоматом на вулиці ходите. ОСОБА_33 був у стані алкогольного сп`яніння. Він це помітив, і сказав ОСОБА_40 : «Пішли звідси». Він знає, що коли ОСОБА_33 в стані алкогольного сп`яніння, він неадекватний, інколи проявляє агресію. Тоцькому нічого не казав, потерпілий побачив, що у Овода автомат, значить він військовий. Коли вони повернулися додому, буквально через три хвилини прийшов ОСОБА_33 з дволітровою баклажкою пива, але вона не була повна. Побачивши ОСОБА_41 , він підійшов до нього та почав відразу чіплятися. Не дралися, одне одного не чіпали, просто між ними була словесна перепалка. В цей час мати крикнула, щоб вони припинили, тому він сказав їм щоб вони вийшли. Він їх довів до калитки, щоб вони на вулиці розбиралися. Потерпілий із ОСОБА_38 залишилися за калиткою, а він пішов до кухні. Не доходячи до кухні (відстань приблизно 20 метрів), почув хлопок, як постріл, він повернувся і побачив, що ОСОБА_33 лежить на лівому боці на проїзній дорозі, метрів за 5-6 від нього стоїть ОСОБА_28 з автоматом. Він у ОСОБА_37 спитав: «Що ти начудив?», а ОСОБА_28 потерпілому ніби казав: або «Випросив», або «Я тебе попереджав», щось таке. Він пішов за телефоном, щоб викликати швидку. Поки ходив за телефоном, ОСОБА_31 відтягнув потерпілого з проїзної дороги під вишню. Та почали чекати на допомогу. При ньому ОСОБА_28 допомогу не надавав, він цього не бачив, але біля дерева були серветки вологі. Дружина ОСОБА_32 виходила за ним, але коли побачила, що трапилося, відразу повернулася до дому. Також повідомив, що налив собі і ОСОБА_42 по кухлі вина саморобного, як міцне. У стані алкогольного сп`яніння не був.

Обвинувачений ОСОБА_6 після допиту свідка зауважив останньому, що свідок подзвонив дівчині, остання слухавку не взяла, після чого він вирішив з`ясувати, чи все добре.

На це свідок ОСОБА_11 повідомив, що у нього навіть немає номеру телефону ОСОБА_30 .

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що автомат він залишив на кухні, вони вийшли, свідок зачинив кухню і вони пішли до тієї знайомої.

На це свідок ОСОБА_11 повідомив, що обвинувачений пішов із автоматом, а літня кухня у нього не зачиняється, там навіть замку немає.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що коли свідок розмовляв із дівчиною, у нього вже почався конфлікт із потерпілим, потім до них підійшов свідок та почав заспокоювати потерпілого, сказав, що це військовий. А конфлікт виник через те, що потерпілий почав називати його «Бандерою», «сепаратистом».

Свідок ОСОБА_11 наполягав на тому, що обвинувачений був із автоматом. Навіть потерпілий сказав, що він тут по селу із автоматом ходить. З приводу того, що потерпілий називав Овода «Бандерою», «сепаратистом», не чув. Підтвердив, що першим конфлікт почав потерпілий.

Обвинувачений пояснив, що через хвилин 15 після того, як вони повернулися до літньої кухні, прийшов потерпілий. Почувши, що хтось заходить, він одягнув бронежилет, але автомат не брав. Зайшов потерпілий почав відразу чіплятися, питав, хто тебе сюди кликав, що ти тут робиш, потім побачив автомат та почав його хапати.

На що свідок ОСОБА_11 зазначив, що потерпілий автомат не хапав. Він відразу вигнав їх на вулицю. Бронежилету у Овода не було.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що хотів уникнути конфлікту із потерпілим, тому пішов на вулицю, а потерпілий почав його наздоганяти. На вулиці хотів подзвонити на позиції повідомити про цю ситуацію, але потерпілий вибив телефон, почав за автомат хапати. Після чого він хотів зробити попереджувальний постріл у верх, налякати його.

Свідок у свою чергу зазначив, що після того, як він вивів та залишив їх на вулиці, він нічого такого не чув. Потім почув лише постріл біля літньої кухні.

На запитання обвинуваченого свідок ОСОБА_11 підтвердив, що коли він побачив обвинуваченого після пострілу, він потерпілому не погрожував, не бив його.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що після пострілу свідка не було декілька хвилин. Він зрозумів, що у потерпілого пробита легеня, тому зробив із серветки тампон, щоб кров не витікала. А коли вже прийшов свідок, він попросив викликати швидку, тому що після того, як потерпілий у нього виштовхнув телефон, він не зміг здійснити дзвінок. Ще був дзвінок на телефон потерпілого, він відповів комусь про те, що трапилося.

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що при ньому ніхто на телефон ОСОБА_32 не дзвонив і ОСОБА_28 ні з ким не розмовляв. Після того, як він викликав швидку, вони разом чекали поки не забрали потерпілого. Після того, як приїхала швидка та забрали ОСОБА_32 , він дозволив обвинуваченому залишитися у нього. Овод пішов у кухню спати, а вранці обвинуваченого не було.

На запитання прокурора свідок ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_28 був у цивільному одязі у шортах та футболці, у нього був автомат та ріжок до нього, більше нічого не було. Кружку після Овода мив, вона була порожня.

На запитання адвоката свідок ОСОБА_11 повідомив, що він налив один кухоль вина, але не слідкував, чи дійсно пив ОСОБА_28 , чи ні. По ньому не було видно, що він у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він не хотів ображати ОСОБА_25 , тому робив вигляд, що п`є, але потім з кухля вилив вино.

Окрім того, судом були досліджені такі документи:

- Витяг з ЄРДР № 0000346 від 27 липня 2022 року, що внесено о 10 годині 42 хвилини, де у графі «короткий виклад обставин» зазначено: 26 липня 2022 приблизно о 21:00 годині, невстановлена особа, перебуваючи на проїзній частині вул.Миру, поблизу домоволодіння №5 у с.Лук`янівське Василівського району Запорізької області, шляхом здійснення двох пострілів з невстановленої зброї у грудну клітину, вчинила замах на вбивство ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 73-74);

- Витяг з ЄРДР № 0000346 від 27 липня 2022, що внесено о 10 годині 42 хвилини, де у графі «короткий виклад обставин» зазначено - ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , 26 липня 2022 року приблизно о 21:20 годині (більш точний час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на виконання наведеного злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, тримаючи у руках закріплений за ним автомат АК-74 № НОМЕР_2 , умисно здійснив один постріл у ОСОБА_10 , тим самим ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України шляхом здійснення двох пострілів з невстановленої зброї у грудну клітину , вчинила замах на вбивство ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 75-76);

- Рапорт про отримання заяви та реєстрації ЄО за № 15431 від 26 липня 2022 року, де у графі фабула зазначено: 26 липня 2022 року о 21:33 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26 липня 2022 року о 21:32 за адресою: АДРЕСА_2 , військовий ЗСУ напав на її чоловіка та стріляв, чи влучив у нього вона не знає, але просить допомоги, бо військових п`яних по селу багато. Заявник ОСОБА_43 (т.1 а.с. 77);

- Рапорт про отримання заяви та реєстрації ЄО за № 15436 від 26 липня 2022 року, де у графі фабула зазначено: 26 липня 2022 року о 21:51 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26 липня 2022 року о 21:48 за адресою: АДРЕСА_3 мешканець села (дані не повідомив) в цивільному одязі з автомата влучив у вітчима заявника ОСОБА_10 , 1975 р.н. (т.1 а.с. 78);

- Рапорт про отримання заяви та реєстрації ЄО за № 15454 від 27 липня 2022 року, де у графі фабула зазначено: 27 липня 2022 року о 00:09 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27 липня 2022 року о 00:09 за адресою: АДРЕСА_2 . Лікарня 23:10 свм цивільний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під час конфлікту можливо з військовим отримав вогнепальне поранення грудної клітини, стан важкий в операційній, діагноз вогнепальне поранення грудної клітини. Заявник ОСОБА_44 (т.1 а.с. 79);

-Рапорт начальника СВ ВП № 2 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області про те, що 27.07.2022 виникла необхідність проведення огляду місця події за адресою: с. Лук`янівське Василівського району Запорізької області. Огляд проведено у короткий проміжок часу, з метою забезпечення особистого життя та здоров`я та збереження життя та здоров`я громадян, в результаті чого під час огляду місця події поняті не залучались, але застосовувалась фотофіксація (т. 1 а.с. 93);

- Протокол огляду місця події від 27 липня 2022 року з фототаблицями, а саме: ділянки місцевості вулиці Миру с. Лук`янівське Степногірської ОГ Василівського району. Оглянута ділянка …., де з обох сторін асфальтної проїзної частини приватні домоволодіння. Проїзна частина вулиці шириною приблизно 4 метри. Оглянута ділянка дороги навпроти домоволодіння № 3-2 по вул. Миру. Під час огляду, на асфальтній частині дороги, на відстані 1 м. від правого краю проїзної частини та приблизно 1,5 м. умовної лінії (поперечної) від східного кута будинку № 3-2 знайдено об`єкт, схожий на гільзу патрону, калібру 5,45 темно-зеленим нашаруванням фарби, в об`єкті відсутня куля… Під час огляду на місцевості інших об`єктів не знайдено (т. 1 а.с. 94-105);

- Протокол огляду речей та документів від 28 липня 2022 року, а саме: 1. чоловічих спортивних брюк, чорного кольору з білими смужками та написом літерами білого кольору Adidas; 2. Чоловічих трусів, сірого кольору в біло-голубу смужку, які знаходилися у пакеті з біркою з написом «26 липня 2022 року ОСОБА_10 реаним. Кремінал» (т.1 а.с. 106-113);

- Висновок експерта № КСЕ-19/108-22/9305-Д від 18 серпня 2022 року, згідно з яким на поверхнях гільзи, калібру 5.45, чотирьох магазинів, ста вісімнадцяти патронів та автомату «АК-74» № НОМЕР_2 , вилучених 27 липня 2022 року в ході затримання та обшуку гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_4 ,каб. №22 сліди папілярних узорів не виявлені (т. 1 а.с. 147-163);

- Висновок експерта № КСЕ -19/108-22/9305-БЛ від 05 вересня 2022 року, згідно з яким: 1) наданий на дослідження предмет схожий на автомат с бойовою нарізною автоматичною вогнепальною стрілецькою зброєю - автомат «АК-74», калібру 5,45х39мм, заводський номер НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського машинобудівного заводу (СРСР), 1982 рік. Автомат придатний до стрільби. 2) Надані на дослідження 118 предметів схожих на патрони є боєприпасами бойової нарізної вогнепальної стрілецької зброї - проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, промислового виготовлення. Патрони придатні до стрільби. Наданий на дослідження предмет схожий на гільзу є стріляною гільзою проміжного патрону калібру 5,45х39 мм, промислового виготовлення. 4) На наданій на дослідження наявні придатні для ідентифікації сліди від зброї, утворились безпосередньо при пострілі. 5) Надана на дослідження гільза стріляна з наданого на дослідження автомата «АК-74» калібру 5,45х39мм, заводський номер НОМЕР_2 (т.1 а.с. 165-173);

- Висновок експерта № КСЕ -19/108-22/9305-ФХВР від 26 жовтня 2022 року, згідно з яким на гільзі калібру 5,45 мм, на предметі, схожому на автомат з маркуванням АК-74» та «№ НОМЕР_5 », на чотирьох магазинах із 119-ма набоями, слідів продуктів пострілу не виявлено (т.1 а.с. 175-179);

- Висновок експерта № СЕ_19/108-22/9296-ФХВР від 17 жовтня 2022 року, згідно з яким на наданому на дослідженні одязі ОСОБА_6 (майці, бриджах, шкарпетках та капцях) слідів продуктів пострілу не виявлено. На змивах з кистей обох рук ОСОБА_6 слідів продуктів пострілу не виявлено (т. 1 а.с. 185-191);

- Висновок експерта № СЕ-19/108-22/9300-ФХВР від 14 жовтня 2022 року, згідно з яким на наданому на дослідження одязі ОСОБА_10 (трусах та спортивних штанах) слідів продуктів пострілу не виявлено (т. 1 а.с. 196-200);

- Висновок експерта № 1484п від 19 вересня 2022 року, згідно з яким: 1) Поранення тулубу ліворуч, котрі проникли у ліву плевральну та черевну порожнини з ушкодженням внутрішніх органів (лівої легені, діафрагми, кишківника, шлунку, селезінки, лівої нирки, великого чепця, 12-го ребра, за очеревинного простору ліворуч - за наданими протоколами оперативного втручання) у гр.. ОСОБА_10 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

За даними медичної карти стаціонарного хворого №8220 з КНП «ЗОКЛ» ЗОР при первинному огляду від 27 липня 2022 року о 00:10 зазначено: «...на передній грудній стінці зліва відмічається 2 рани невеликого розміру 0,3-0,5см у діаметрі, округлої нерівної форми в області 4-6 ребра на межі середньо-ключичної та передньої аксилярної лінії...».

За даними протоколу операції №426: «...У лівій поперековій ділянці визначається вогнепальна рана м`яких тканин з вхідними воротами до 1см у діаметрі, краї рани некротично змінені, з неактивною кровотечою. У глибині каналу уламковий перелом ребра, уламки видалені. При ревізії хід раньового каналу - ззаду наперед, зліва направо, знизу вверх. На рівні 6 міжребер`я по середньоключичній лінії визначається раньовий дефект до 1см у діаметрі (вихідний отвір), края рани осаднені, з неактивною кровотечою, хід раньового каналу проникає у ліву плевральну порожнину.

Таким чином, враховуючи виявлені протиріччя, які усунути наданими даними не виявилось можливим, слід вважати що зазначена травма, зовнішньо була виражена у вигляді дефекту (дефектів) шкіри на передній поверхні грудної клітки ліворуч та дефекту шкіри у лівій поперековій ділянці…

Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи.

Взаємне розташування в момент нанесення тілесних ушкоджень між потерпілим ОСОБА_10 та нападаючим могло бути будь-яким, за умов доступності травмованій ділянок для їх ушкодження.

За даними медичної карти стаціонарного хворого №8220 з КНП «ЗОКЛ» ЗОР у гр. ОСОБА_10 було встановлено Діагноз: «Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла. Кульове проникаюче наскрізне торако-абдомінальне поранення..., Ушкодження внаслідок військових дій спричинені пострілом з вогнепальної зброї...»…

За даними протоколу операції №426 рана лівої поперекової ділянки продовжується рановим каналом що орієнтований ззаду наперед, зліва направо, знизу вверх; рана передньої поверхні грудної клітки продовжується рановим каналом що проникає у ліву плевральну порожнину. Будь-яких інших відомостей у наданих для дослідження даних для проведення експертизи не надано (т. 1 а.с. 205-210);

- Висновок експерта № 1589/к від 05 жовтня 2022 року, відповідно до якого за даними медичної карти стаціонарного хворого №8220 з КНП «ЗОКЛ» ЗОР у потерпілого ОСОБА_10 зазначені тілесні ушкодження у вигляді поранення тулубу ліворуч, котрі проникли у ліву плевральну та черевну порожнини з ушкодженням внутрішніх органів і зовнішньо була виражена у вигляді дефекту (дефектів) шкіри на передній поверхні грудної клітки ліворуч та дефекту шкіри у лівій поперековій ділянці. Зазначені дефекти, продовжувались рановими каналами, що проникають у порожнини і множинно ушкоджують внутрішні органи.

Враховуючи проникаючий характер травми, множинні ушкодження внутрішніх органів, що можуть вкладатись у єдиний вектор травматичного впливу, ушкодження як м`яких так і твердих (кісткових) тканин за ходом ранового каналу дає підстави вважати за можливе утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , за показами підозрюваного ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 під час проведення слідчих експериментів 08 серпня 2022 року та 08 вересня 2022 року.

Через наявні протиріччя у описах характеристик тілесних ушкоджень, та відсутність ознак тотожності за кількісними та локалізаційними характеристиками у показах підозрюваного ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 , об`єктивно висловитись про відповідність за цими критеріями не виявилось можливим. (т. 1 а. 214-222);

- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07. 2022 за участю свідка ОСОБА_11 , який на фото № 4 впізнав особу, яка 26.07.2022 здійснила постріл з автоматичної зброї в ОСОБА_10 , перебуваючи на проїзній частині біля домоволодіння АДРЕСА_2 . Згідно додатку до протоколу на фото № 4 зображений ОСОБА_6 (т .1 а.с. 223-226);

- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07. 2022 за участю потерпілого ОСОБА_10 , який на фото № 4 впізнав особу, яка стріляла у нього 26.07.2022. Згідно додатку до протоколу на фото № 4 зображений ОСОБА_6 (т .1 а.с. 241-244);

- Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 08 вересня 2022 року. Під час проведення слідчого експерименту потерпілий детально розповів про те, як та при яких обставинах обвинувачений ОСОБА_6 йому спричинив вогнепальне поранення 26.07.2022, а також за допомогою статиста та макету автомата відобразив хід подій. Так потерпілий зазначив, що 26.07.2022, коли вже вечоріло, він вийшов на вулицю та почув розмову, побачив ОСОБА_25 разом із яким був військовий, які проходили повз домоволодіння у напрямку будинку ОСОБА_25 . Чоловік, який був із ОСОБА_45 , був з автоматом у цивільному одязі. Побачивши цих чоловіків, він окликнув їх, запитавши, що вони ходять по селу нетверезі із автоматом, оскільки останні мали шатку ходу, на що останні відповіли, що це не його справа. Це сказав військовий. Після чого вийшов до воріт, а ОСОБА_19 та військовий відходили, він почав рухатися слідом за ними задля того, щоб перепитати, чому вони ходять по селу нетверезі зі зброєю. Наздогнав їх на сусідній вулиці біля домоволодіння ОСОБА_19 . Як тільки він підійшов до військового, останній одразу взяв автомат у руки, до цього він перебував на плечі останнього. Пояснив, що вони стояли навпроти один одного, відстань між ними була приблизно 1,5 м. Вказав, що права рука була на рукоятці, палець на спусковому гачку, ліва рука була на цівці автомату, автомат військовий тримав на рівні поясної частини тулубу у напрямку черевної порожнини. Потерпілий зауважив, що підійшовши до військового, з ним фізичного контакту не було взагалі. Освітлення не було, тобто освітлення природнє. Підійшовши до військового, він знов запитав, чого він нетверезий зі зброєю, на що відповіді не послідувало, а останній здійснив один постріл. ОСОБА_19 в цей час був за воротами на подвір`ї свого домоволодіння. Потерпілий вказав, що військовий не попереджав про намір застосування зброї, він його не чіпав ані за зброю, ані за одяг. Військовий здійснив один постріл, після якого відчув різкий біль в області черевної порожнини зліва (т. 2 а.с. 15-19);

- В ході судового засідання також було переглянуто змінний носій інформації карту пам`яті із відеозаписами проведеної слідчої дії (Додаток до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 08.09.2022) (т.2 а.с. 99);

- Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 21.04.2022 № 8, відповідно до якого солдата ОСОБА_6 , призваного по мобілізації, який прибув із територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з 21 квітня 2022 року зараховано до списків особового складу, призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника механізованого батальйону (т. 2 а.с. 50);

-Витяг із Відомості закріплення зброї за особовим складом 2 взводу 9 роти 3 батальйону НОМЕР_6 ОМБР, де під номером 11 міститься запис, про те, що за солдатом ОСОБА_6 закріплена зброя - АК-74 № НОМЕР_2 , 4 магазини, згідно приказу № Б608 від 03.05.22 (т. 2 а.с. 52);

-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.07.2022 року, а саме затримання ОСОБА_6 за участю адвоката ОСОБА_46 . Час фактичного затримання 16 год. 00 хв. 27.07.2022. Під час затримання було вилучено: 1) синтетичну майку сіро-чорного кольору, в нижній частині якої мається напис, який читається, як «crivit»; 2) бриджі різнокольорові у продольну та поперечну смужку, які мають дві бокові та дві накладні кишені; 3) шкарпетки чорного кольору на яких мається напис, який читається, як «elit»; 4) гумові капці, темно-синього кольору, 43 розміру; 5) мобільний телефон POKO F3 в корпусі синьо-блакитного кольору, в який влаштована сім карта номер - НОМЕР_1 ; 6) автоматична зброя АК-74 № НОМЕР_2 , 7) чотири магазини із 119-ма набоями, калібру 5,45х39 мм. В ході обшуку були відібрані зразки букального епітелію та виготовлені змиви. Під час складання протоколу зауважень та доповнень не було. (т. 2 а.с. 54-57);

- В ході судового засідання також було переглянуто змінний носій інформації карту пам`яті із відеозаписами проведеної слідчої дії (Додаток до протоколу затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України від 27.07.2022) (т.2 а.с. 110);

- Протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 08 серпня 2022 року. Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний детально розповів про те, як та при яких обставинах спричинив потерпілому ОСОБА_10 вогнепальне поранення 26 липня 2022 року, а також за допомогою статиста та макету автомата відобразив хід подій. Так підозрюваний зазначив, 26 липня 2022 року, приблизно о 17 годині йому зателефонував знайомий ОСОБА_19 , який живе у с. Лук`янівське та запросив його у гості. У ОСОБА_19 спільно відпочивала, їли та випивали. Він випив приблизно 200-250 гр. горілки. Після чого ОСОБА_19 запропонував сходити у гості до його знайомої та покликати для спільного відпочинку. Було вже десь 20-21 година, вже вечоріло. Підійшовши до одного з домоволодінь, ОСОБА_19 порозмовляв із жінкою, а він чекав неподалік. Після чого ОСОБА_19 повернувся один, вони направилися назад до нього. В той час як вони йшли, із сусіднього домоволодіння вийшов чоловік із жінкою та запитали у них, що вони тут роблять і хто він такий, оскільки він був із зброєю та ОСОБА_47 . Після цього цей чоловік кликнув ОСОБА_19 на 50 гр. Після чого він із ОСОБА_19 удвох повернулися до нього додому. Буквально через 30 хвилин до ОСОБА_19 прийшов цей чоловік із жінкою, принесли із собою 0,5 горілки та почав пропонувати випити. Він відмовився, бо вже хотів повертатися до себе на позицію. Далі цей чоловік почав його розпитувати звідки він, що ту робить, на що він йому відповів. Після цього цей чоловік сказав йому, що можливо він сепаратист та сказав показати автомат та передати його йому. Після того, як він відмовив, чоловік став хапати за автомат та висмикувати його, але йому вдалося забрати свою зброю та вийти на вулицю. Цей чоловік почав наздоганяти його із погрозами. Наздогнавши, знову почав виривати автомат. Він, відштовхнувши цього чоловіка та відійшовши на декілька кроків назад, оступився, при цьому тримаючи зброю у руках, внаслідок чого здійснив один постріл у бік цього чоловіка в область грудної клітини. Зауважив, що службу вони несуть зі зброєю приведеною у бойову готовність, а після служби розряджають, проте це зробити він забув. Після пострілу чоловік впав, він підійшов до нього взяв серветки, відтягнув з проїзної частини на узбіччя під дерево. ОСОБА_19 та жінка були десь біля брами та після пострілу жінка побігла до дому. Також пояснив та показав, що він тримав свій автомат правою рукою за ремінь, лівою за цівку, перебуваючи впритул до потерпілого, який також тримав автомат та знаходився обличчям до нього, вихопив автомат та відійшовши на 2,5 м. оступився внаслідок чого присів на ліве коліно та в цей час, тримаючи палець на спусковому гачку випадково здійснив один постріл. Чому потерпілий до нього чіплявся, та як автомат знявся із запобіжника та поставився на режим ведення одиночного вогню, не пояснив. Зазначив, що це могло бути в ході відбирання автомату. Зазначив, що наміру вбивати потерпілого він не мав. Визнає вину у тому, що випадково здійснив один постріл внаслідок якого поранив потерпілого (т. 2 а.с. 66-69).

В ході судового засідання також було переглянуто змінний носій інформації карту пам`яті із відеозаписами проведеної слідчої дії (Додаток до протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_48 від 08 серпня 2022 року) (т.2 а.с. 109);

- Супровідний лист від 13 січня 2023 року та висновок експерта № КСЕ-19/108-22/9305-БД від 22 грудня 2022 року, відповідно до якого на наданих на дослідження автоматі (об`єкти №№ 3.1, 3.2), чотирьох магазинах (об`єкти №№ 4-7) та гільзі (об`єкт № 8) встановлена наявність клітин з ядрами без домішку крові людини. Генетичні ознаки клітин з ядрами на автоматі (об`єкти №№ 3.1, 3.2), чотирьох магазинах (об`єкти №№ 4-7) та гільзі (об`єкт № 8) не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю та деградацією ДНК (т. 2 а.с. 135-148);

- З відповідей Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради від 20 березня 2023 року вбачається, що алкоголь в крові ОСОБА_10 26 липня 2022 року було виявлено. Аналіз крові на вміст алкоголю, який проводить КНП не передбачає дослідження вмісту концентрації етанолу в крові у проміле (т. 2 а.с. 191, 229);

Під час судового засіданні були оглянуті речові докази, а саме: автомат Калашникова 74 № НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що це саме той автомат, який у нього вилучався.

Сторона захисту наполягала лише на огляді речей потерпілого, а саме футболки, разом з тим до матеріалів справи у якості доказів футболка потерпілого не долучалась, у зв`язку із чим інші речові докази не оглядалися.

Також судом досліджено процесуальні рішення та документи, перелік яких міститься у вироку суду.

Оцінивши показання свідків (очевидців події), та частково показання потерпілого, суд дійшов висновку про те, що вони є послідовними, логічними, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами, і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. Ці докази, як зазначено у вироку, підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженню.

Оцінивши письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд дійшов висновку, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин.

Суд відкинув версію сторони захисту (яка є аналогічною тій, що наведена в апеляційній скарзі захисника та доповненнях до неї) про необережне заподіяння обвинуваченим потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, належним чином умотивувавши в цій частині свої висновки, з якими погоджується і колегія суддів.

Зокрема, суд критично поставився до цієї версії, а також до показань обвинуваченого в тій частині, що потерпілий нападав на нього, намагався вихопити автомат, під час однієї з таких спроб штовхнув обвинуваченого, а той, відступаючи назад та падаючи на коліно, а також тримаючи автомат лише правою рукою, ненавмисно натиснувши на курок, здійснив постріл.

Суд звернув увагу на те, що вказані показання спростовуються показаннями потерпілого, який повідомив, що на запитання: «Чого ходиш з автоматом?», обвинувачений ОСОБА_6 без попередження зняв автомат з плеча та вистрілив. Конфлікту між ними не було, боротьби не було, він просто вистрілив. Між ними була відстань - приблизно 1,5 м. Автомат ОСОБА_6 тримав з-під низу на рівні поясу. Перед цим зняв автомат із запобіжника, це він зрозумів по звуку.

Суд зауважив, що показання потерпілого в частині відсутності між ним та обвинуваченим ознак боротьби, а також той факт, що обвинувачений не падав, підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що коли вона побачила на вулиці потерпілого та обвинуваченого, вони стояли обличчям до обличчя, між ними була відстань приблизно у 3 метри, між ними не було боротьби. Через декілька хвилин пролунав постріл, ОСОБА_33 упав.

Також, суд вказав на те, що, згідно з показаннями свідка ОСОБА_11 , останній, коли відходив від потерпілого та обвинуваченого, не чув ані штовханини, ані сварки між ними, а згідно з фото таблицею до протоколу огляду місця події - домоволодіння ОСОБА_11 , убачається, що хвіртка та паркан не мають щільної структури, і при наявності такої боротьби, свідок міг такий шум почути, адже фактично, все відбулося за досить нетривалий проміжок часу, а саме за час, коли свідок дійшов до літньої кухні, що розташована у 20 метрах від паркану. Крім того, свідок спростовує показання обвинуваченого в тій частині, що і в літній кухні потерпілий намагався хапати за автомат обвинуваченого. Свідок ОСОБА_12 стала очевидцем майже всіх подій, які відбувалися між потерпілим та обвинуваченим на вулиці в момент пострілу та бачила, як свідок ОСОБА_11 йшов від калитки до будинку. А за той час, що лишився не охопленим зором свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не могло відбутися тих подій, про які зазначає обвинувачений.

Суд дійшов висновку, що вказані докази спростовують версію обвинуваченого про наявність штовханини між ним та потерпілим, а також про те, що потерпілий хотів вихопити автомат з рук обвинуваченого, та обвинувачений при цьому падав. Відсутність необережності, як зазначено у вироку, підтверджується і фразою, яку обвинувачений говорив потерпілому після пострілу, а саме: або «Випросив», або «Я тебе попереджав», про що зазначав свідок ОСОБА_11 .

В свою чергу, як зазначив суд, Висновок експерта № 1589/к щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 (за ходом ранового каналу) ані підтвердив, ані спростував позицію обвинуваченого, тому суд опирається на показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 в цій частині.

Крім того, стороною захисту під час досудового розслідування не заявлялося клопотання про проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченого, викликаних боротьбою із потерпілим.

Водночас, суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, з чим не погоджується представник потерпілого в апеляційній скарзі.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції в зазначеній частині, колегія суддів звертає увагу на таке.

Суд у вироку вказав на те, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 прямого умислу на умисне вбивство потерпілого.

Мотивуючи такий свій висновок, суд зазначив, що про відсутність у обвинуваченого умислу саме на вбивство потерпілого свідчить те, що конфлікт був спровокований саме потерпілим. Після здійснення одного пострілу, обвинувачений утримався від подальших протиправних дій, хоча перешкод у нього не було здійснити ще постріл або не один. Також, судом враховано те, як тримав автомат обвинувачений (зі слів свідка ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_10 - на рівні поясу), тобто поза не характерна для здійснення прицільного пострілу. Він не покинув місце злочину, а почав вчиняти дії, спрямовані на мінімізацію тяжких наслідків для потерпілого, а саме: перетягнув потерпілого з проїзної частини траси, обрав оптимальну позу, враховуючи поранення потерпілого, серветками припинив кровотечу, чекав на приїзд швидкої допомоги. Підлягає урахуванню й те, що під час конфлікту та після нього обвинувачений ОСОБА_6 не висловлював словесних погроз життю потерпілого. Після події він не переховувався, залишився у свідка, а в ранці повернувся до місця розташування частини. Знаряддя злочину обвинуваченим також заздалегідь не готувалося, це його табельна зброя, яку він має постійно носити із собою.

Проте, з вироку суду убачається, що такі висновки суду ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який стверджує, що він з необережності заподіяв тілесне ушкодження потерпілому.

При цьому, суд, не проаналізував всі докази у сукупності та не навів переконливого обґрунтування чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Зокрема, вказуючи на те, що потерпілий сам спровокував конфлікт із обвинуваченим, суд не вказав, чому відкидає показання потерпілого, який заперечував те, що між ним та обвинуваченим відбувся конфлікт, та вказував, що він лише питав у обвинуваченого, чому він ходить по вулиці з автоматом. Ці показання потерпілого не суперечать показанням свідка ОСОБА_11 , який вказав на те, що коли він та обвинувачений проходили повз будинку потерпілого, останній спитав, що вони тут роблять з автоматом, звернувши увагу на те, що по селу ходять діти. Зі слів свідка, про таке питав потерпілий у обвинуваченого і перебуваючи на літній кухні свідка. Свідок ОСОБА_12 також вказала на те, що коли обвинувачений проходив повз них у цивільному одязі з автоматом, потерпілий запитав, що він тут робить.

Жоден з допитаних свідків, показання яких відображені в оскаржуваному вироку, не вказував на те, що дії потерпілого по відношенню до обвинуваченого були неправомірними, чому належної оцінки судом не надано.

Більш того, навіть в самому оскаржуваному вироку суд критично поставився до версії сторони захисту, в т.ч. до показань обвинуваченого в тій частині, що потерпілий нападав на нього, намагався вихопити автомат, під час однієї з таких спроб штовхнув обвинуваченого, а той, відступаючи назад та падаючи на коліно, а також тримаючи автомат лише правою рукою, ненавмисно натиснувши на курок, здійснив постріл. Суд дійшов висновку, що такі показання є спробою уникнути відповідальності за вчинене.

Вказавши у вироку на те, що «…обвинувачений після здійснення одного пострілу утримався від подальших протиправних дій, хоча перешкод у нього не було здійснити ще постріл або не один…», суд не проаналізував належним чином досліджені докази, в т.ч. не надав оцінки тому факту, що на звук пострілу на місце події одразу прибув свідок ОСОБА_11 (зі слів останнього). Згідно з матеріалами провадження, саме свідки викликали потерпілому швидку медичну допомогу та повідомили до правоохоронних органів про вказану подію. Сам обвинувачений на позиції того дня не повернувся, та зі слів свідка ОСОБА_17 , були вжиті заходи щодо його пошуку, а коли обвинуваченого розшукали та перевірили його автомат, було встановлено, що автомат був з ознаками, що з нього стріляли, був запах гарі та не було патронів. При цьому сам обвинувачений пояснив, що цивільний хотів його вдарити, тому він в нього вистрілив, а потім пішов спати, повернувся на позиції вранці. Зі слів свідка, на ранок ОСОБА_6 був у стані алкогольного сп`яніння.

Вказавши у вироку на те, що обвинувачений почав вчиняти дії, спрямовані на мінімізацію тяжких наслідків для потерпілого, а саме: перетягнув потерпілого з проїзної частини траси, обрав оптимальну позу, враховуючи поранення потерпілого, серветками припинив кровотечу, чекав на приїзд швидкої допомоги, суд у вироку не послався на докази, які б такі обставини об`єктивно підтверджували.

В свою чергу, судом не надано оцінки показанням свідка ОСОБА_11 , який вказав про те, що не бачив, чи надавав обвинувачений першу медичну допомогу потерпілому. З показань свідка убачається, що серветки з плямами крові на дорозі він побачив приблизно через півгодини після того, як потерпілого забрала швидка медична допомога. При повторному допиті свідок уточнив, що при ньому ОСОБА_6 медичну допомогу потерпілому не надавав, а коли вони з останнім чекали на допомогу, він бачив біля дерева вологі серветки.

Сам обвинувачений окрім іншого, вказував на те, що після події він серветками протирав автомат, на що суд також уваги не звернув та оцінки вказаним показанням обвинуваченого не надав.

Також, судом не надано оцінки тому факту, що при огляді місця події, проведеному за участі свідка ОСОБА_11 , ніяких інших предметів, окрім предмету, схожого на гільзу, не виявлено та не вилучено.

Окрім того, згідно з вироком, при перекваліфікації дій обвинуваченого, суд окрім іншого врахував те, як тримав автомат обвинувачений (зі слів свідка ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_10 - на рівні поясу), тобто, як зазначено у вироку, «поза не характерна для здійснення прицільного пострілу».

Такі формулювання не узгоджуються з попереднім висновком суду про те, що обвинувачений умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, здійснивши постріл в область лівої плевральної та черевної порожнини потерпілого з автомату.

Отже, оскаржуваний вирок суду містить істотні суперечності.

У вироку суд вказав на те, що сам по собі факт спричинення потерпілому вогнепального поранення у життєво важливі органи, а також те, що знаряддям злочину був автомат, за встановлених обставин у їх сукупності не може безумовно свідчити про наявність у діях обвинуваченого прямого умислу саме на умисне вбивство потерпілого.

Таке обґрунтування, на думку колегії суддів, не є переконливим, на що обґрунтовано звертає увагу і представник потерпілого в апеляційній скарзі.

Так, згідно зі ст.15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Колегія суддів не ставить під сумнів висновки суду першої інстанції про те, що замах на кримінальне правопорушення може здійснюватися лише з прямим умислом, оскільки такий висновок повністю узгоджується з положеннями ч.1 ст.15 КК України, зі сталою практикою Верховного Суду, а також з Постановою Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», згідно з якою, треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

В свою чергу, згідно з п.22 згаданої Постанови Верховного Суду України, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що обвинувачений є військовим, отже поза сумнівом він має знати правила поводження зі зброєю та розуміти, що автомат відноситься саме до летальної зброї.

На викладене також обґрунтовано звертає увагу представник потерпілого в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді.

Також, судом не надано відповідної оцінки показанням потерпілого та свідка ОСОБА_12 , з яких убачається, що постріл у бік потерпілого був здійснений обвинуваченим з автомату з відстані 1,5 м (зі слів потерпілого) - 3 м (зі слів свідка ОСОБА_12 ), тобто з невеликої відстані. У наслідок цих дій потерпілий отримав тяжкі поранення життєво важливих органів. Сам потерпілий є цивільною особою, бронежилету на ньому не було, та будь-якої зброї при собі він не мав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому висновок суду про необхідність вищевказаної перекваліфікації дій обвинуваченого є передчасним.

Перевіряючи доводи представника потерпілого в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно виключив з обсягу обвинувачення факт перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, що, в свою чергу, потягло і призначення обвинуваченому надто м`якого покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Обґрунтовуючи свої висновки в зазначеній частині, суд вказав на те, що «висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відносно ОСОБА_6 стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано.

У свою чергу, показання допитаних в судовому засіданні свідків в частині перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення злочину суд не визнає в якості належних та допустимих доказів. Так, крім свідка ОСОБА_11 , ніхто із свідків не бачив, як останній вживав алкогольні напої. Сам же свідок ОСОБА_11 зазначив, що налив обвинуваченому кружку (250 гр.) міцного вина, проте чи пив обвинувачений вино, чи ні, не бачив. В подальшому лише мив порожню кружку. Як пояснив обвинувачений, він робив вигляд, що пив вино, щоб не образити свідка, сам же вилив вино, коли той не бачив».

Разом з цим, як вже зазначено вище, суд не навів у вироку переконливого обґрунтування, чому прийняв одні докази та відкинув інші, та не надав оцінку всім доказам у сукупності, в т.ч. не надано оцінку показанням потерпілого ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_11 разом з обвинуваченим ОСОБА_6 перебували у стані алкогольного сп`яніння, а також показанням свідка ОСОБА_17 про те, що зранку наступного дня ОСОБА_6 був у стані алкогольного сп`яніння, у нього була неясна річ, його хитало. Разом з цим, об`єктивні відомості про те, що ОСОБА_6 вживав алкогольні напої після події, що сталася, в матеріалах провадження відсутні.

В свою чергу, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про необхідність дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі№372/2291/16-к (провадження №51-138км18); від 21 листопада 2019 року у справі №564/590/17 (провадження №51-2532км19): від 03 грудня 2019 року у справі №571/1436/15-к (провадження №51-1922км19); від 19 лютого 2020 року у справі №643/20474/15-к (провадження №51-8622км18).

В постанові від 01 грудня 2021 року у справі №672/1402/17 (провадження №51-3315км21) Верховний Суд також зауважив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження й оцінки всієї сукупності доказів,

Перевіряючи доводи представника потерпілого в апеляційній скарзі щодо безпідставного призначення обвинуваченому мінімального покарання та неправильного вирішення судом цивільного позову потерпілого, колегія суддів звертає увагу на таке.

На думку колегії суддів, в оскаржуваному вироку дійсно не наведено переконливих аргументів щодо необхідності призначення обвинуваченому мінімального покарання. При призначенні покарання судом враховано обставиною, що його пом`якшує, надання обвинуваченим медичної та іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Також, суд дійшов висновку про відсутність обставин, що обтяжують покарання, не погодившись з висунутим обвинуваченням щодо вчинення ОСОБА_6 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, як зазначено вище, такі висновки суду зроблені без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення, та без аналізу всіх доказів у їх сукупності, отже є передчасними. Окрім того, при призначенні покарання суд не дав оцінку тому факту, що завдана потерпілому шкода не відшкодована навіть частково.

Задовольняючи частково цивільний позов представника потерпілого, суд вказав на те, що потерпілий сам спровокував конфлікт.

Разом з цим, як було встановлено при апеляційному розгляді та зазначено вище, такий висновок суду також зроблений без повного і всебічного з`ясуванні всіх обставин та без наведення переконливого обґрунтування чому суд прийняв одні докази та відкинув інші.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що допущенні судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального законодавства є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тому оскаржуваний вирок суду на підставі положень ст.ст. 407, 409-410, 412 КПК України підлягає безумовному скасуванню.

Діючи в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів не може виправити вказані недоліки, оскільки для цього необхідно повторно дослідити всі обставини провадження та надані сторонами докази, проте відповідних клопотань від сторін не надходило.

Тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в цій ухвалі апеляційного суду, повно та всебічно дослідити обставини провадження, перевірити належним чином всі доводи сторін, та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Оскільки, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, в т.ч. доводи представника потерпілого про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, про необхідність повного задоволення позовних вимог потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди, наявності такої обставини, що обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння тощо, мають ретельно перевірятися судом першої інстанції в ході нового розгляду з дотриманням вимог чинного законодавства та з урахуванням правових висновків Верховного Суду.

Враховуючи, що обставини, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на цей час не змінились, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, призначаючи новий розгляд провадження в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк дії вказаного запобіжного заходу щодо обвинуваченого на 60 днів.

При новому розгляді питання щодо запобіжного заходу має вирішуватися судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409-410, 412 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу (з доповненням) захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу (з доповненням) представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, а саме до 14 березня 2024 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4