КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження

_____________________________________________________________________________________Справа №757/55229/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/129/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

№ 0001835 від 02.10.2023, до 30.01.2024 включно.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 30.01.2024 включно.

Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначено в межах строку досудового розслідування до 30.01.2024 включно.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням розміру застави у межах не менше 746 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 002 264 гривень, та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

19.12.2023 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він навів доводи, аналогічні доводам раніше поданої апеляційної скарги, та вказував на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що встановлено слідчим суддею.

Також під час розгляду клопотання слідчого встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак слідчим суддею, всупереч вимог ст. 370 КПК України, не зазначено, які саме ризики.

Апелянт звертав увагу на те, що органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки інкримінований йому злочин є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

На переконання прокурора, підозрюваний може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Станом на день подання апеляційної скарги органом досудового розслідування не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, та всіх можливо причетних осіб до вчинення кримінального правопорушення.

Також стороною обвинувачення не вилучено та не долучено до матеріалів кримінального провадження всі речі та документи, необхідні для повного та об`єктивного досудового розслідування, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та осіб, які можуть бути причетні до його вчинення.

Апелянт зазначав, що підозрюваний, отримавши матеріали клопотання слідчого, заволодів інформацією щодо даних свідків, а тому може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою надання останніми неправдивих свідчень для уникнення відповідальності.

Крім того, підозрюваний може передати анкетні дані свідків невстановленим на даний час особам, з метою впливу на них для уникнення кримінальної відповідальності.

Прокурор вважав, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою особистого збагачення, прикриття своєї злочинної діяльності або стосовно свідків у даному кримінальному провадженні з метою впливу на них, а також продовжити вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання апелянта, вік та стан підозрюваного дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування.

11.01.2024 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він посилався на необгрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, зазначав про відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001835 від 02.10.2023, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді начальника Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради, використовуючи службове становище та зловживаючи своїми службовими повноваженнями, будучи особою, яка займає відповідальне становище, умисно, з корисливих мотивів, одержав для себе особисто неправомірну вигоду загалом в сумі 142 300 грн за вчинення дій на користь ФОП ОСОБА_11 , що полягали у невчиненні перешкод до прийняття виконаних будівельних робіт, підписання документів та подальшої безперешкодної співпраці, відповідно до умов договору підряду № 217-2023-В/вс.

Згідно даних долученого до клопотання протоколу затримання від 30.11.2023, складеного старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , цього ж дня о 16 год. 07 хв. ОСОБА_8 затримано згідно ст. 208 КПК України.

30.11.2023 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому службовою особою, яка займає відповідальне становище, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 368 КК України.

01.12.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі не менше ніж 746 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 002 264 гривні, та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001835 від 02.10.2023, до 30.01.2024 включно, із покладенням на ОСОБА_8 обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю, строком до 30.01.2024 включно.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання не містить переконливого обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та прокурором не доведено підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З такими висновками колегія суддів не погоджується.

Як встановлено колегією суддів, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, на початкових етапах розслідування можливість перешкоджати правосуддю обвинуваченим обґрунтовує перебування такої особи під вартою. Для належного оцінювання ризику знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що є суттєвими в контексті встановлення обставин кримінального правопорушення, також мають значення обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Якщо у зв`язку з власною професійною діяльністю або за наявності ділових чи інших зв`язків особа має доступ до відповідних документів чи речей, існує ймовірність, що вона скористається нагодою та вчинить зазначені дії.

Враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватості, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження свідчать про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_8 перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання колегії суддів, наведені слідчим у клопотанні ризики у сукупності із даними про особу підозрюваного та тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення є обгрунтованими та такими, що виправдовують утримання ОСОБА_8 під вартою.

Встановлені під час апеляційного розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які колегія суддів вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Даних, які б унеможливлювали утримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги викладене, а також майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу, який одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставини та тяжкість кримінального правопорушення, розмір неправомірної вигоди на загальну суму 142 300 грн., отримання якої інкриміновано ОСОБА_8 , колегія суддів вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вважає, що саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, з урахуванням даних про особу підозрюваного, майнового та сімейного стану підозрюваної та з огляду на розмір неправомірної вигоди, отримання якої інкриміновано ОСОБА_8 , слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду не доведено необхідність визначення підозрюваному розміру застави саме у розмірі 746 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 002 264 гривень. На переконання колегії суддів, вказаний слідчим у клопотанні розмір застави не співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_8 та є завідомо непомірним для нього, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора та клопотання слідчого підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у межах кримінального провадження № 0001835 ОСОБА_8 затримано 30.11.2023

З урахуванням наведеного, колегія суддів, дійшовши висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді, та застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 196, ч. 5 ст. 115 КПК України, вважає за необхідне визначити строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 28.01.2024 включно.

Визначаючи строк дії покладених на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів, з урахуванням вимог ч. 7 ст. 194, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, вважає за необхідне визначити строк дії таких обов`язків у межах строку досудового розслідування, тобто до 30.01.2024 включно.

Доводи підозрюваного та його захисників у судовому засіданні під час апеляційного розгляду пронеобґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, є безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень, і покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якоюклопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 ,задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, до 28 січня 2024 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_8 під варту в залі суду негайно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами у кримінальному провадженні; здати на зберіганні до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 30 січня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3