Провадження № 1-кс/686/8663/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003565,

встановив:

10.10.2023 року від імені прокурора Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_2 надійшло до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області клопотання про накладення арешту на майно, яке начебто 10.10.2023 р. було тимчасово вилучене в ході проведення огляду місця події (будинку АДРЕСА_1 ), зокрема, на 1 скляну банку, об`ємом 250 мл., поміщену до паперового конверту коричневого кольору, а також на вилучені під час проведення огляду: труси дитячі білого кольору у фіолетову крапку; лосини дитячі синього кольору із зображенням героя мультфільму «Ельзи»; футболку на довгий рукав сіро-рожевого кольору із зображенням сонечка; штани спортивні сірого кольору із принтом «камуфляж»; футболку коралового кольору; штани джинсові чорного кольору; футболку жовтого кольору із надписом «Beautiful», які добровільно видала ОСОБА_3 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане від імені прокурора клопотання в повній мірі не відповідає.

Так, у поданому клопотанні відсутня достатня аргументація щодо того, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування щодо того, яке значення має вилучене майно, як речовий доказ, та які обставини за допомогою цього доказу можливо довести у кримінальному провадженні №0003565, яке розслідується по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України.

Не зазначено у клопотанні, на чиє саме майно ініціатор клопотання просить накласти арешт (кому належить скляна банка та у кого цей предмет був вилучений), хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Не вбачається із матеріалів клопотання й та обставина, що вилучені в ході проведення вказаних оглядів речі мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (вид експертиз не вказано та не долучено постанов про призначення експертиз). До клопотання долучено лише: витяг з ЄРДР, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, рапорти слідчого та оперативного працівника, протоколи допитів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 , довідка щодо медичного освідчення останнього на стан сп`яніння, постанова про визнання речовими доказами, інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було. В тому числі, не долучено до клопотання протоколів оглядів, в ході яких вилучалось майно, та документів, які б давали можливість встановити, хто являється володільцем житлового приміщення, в якому проводився огляд, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити законність вилучення під час огляду речей, на які просить накласти арешт ініціатор клопотання.

Не наведено у поданому клопотанні й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено у вказаному клопотанні, яка є необхідність у встановлені заборон права відчуження, розпорядження, користування майном, на яке просить накласти арешт ініціатор клопотання.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого клопотання не містять контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт ініціатор клопотання, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що клопотання про арешт майна повинно бути підписано особою, якою воно подано, із зазначенням дати підписання (загальні вимоги до оформлення документів).

Однак, клопотання, яке надійшло на розгляд слідчому судді від імені прокурора Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_2 , ніким не підписане, що свідчить про не підтвердження волевиявлення вказаної посадової особи. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що наявність сканкопії підпису прокурора на клопотанні про арешт майна не може вважатись належним чином засвідченням документу та не підтверджує факт підписання цього клопотання саме вказаним прокурором.

Вищеозначені недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту на майно та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно є необхідність накладення арешту, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання, подане від імені прокурора Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003565, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя