Справа № 508/1110/23
Номер провадження 1-кп/508/16/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Миколаївка Березівського району Одеської області кримінальне провадженні № 0000137 від 28.09.2023 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Влітку 2021 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_4 виник умисел у пособництві в підробленні національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі посвідчення водія) та в подальшому його використанні.

У продовження свого протиправного умислу, всупереч Постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» за обізнаності, що отримання посвідчення водія можливе лише після проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС, ОСОБА_4 надав не встановленій розслідуванням особі дані свого прізвища, ім`я, по батькові, дати народження, а також власне фото, з метою подальшого виготовлення посвідчення водія України.

За безпосереднього пособництва ОСОБА_4 невстановленій особі, останньою у не встановлений час та місці підроблено за допомогою кольорового друкуючого пристрою із струменевим способом друку і у подальшому передано ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.06.2021 видане ТСЦ №7345 на право керування транспортними засобами категорії В, яке не відповідає встановленому знаку аналогічного бланку посвідчення, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Окрім того, 27.09.2023, приблизно о 14:10, (більш точного часу встановити не вдалося), ОСОБА_4 здійснював без законних на те підстав рух за кермом автомобіля марки GEELY EMGRAND, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вулиці Центральній у с. Андрієво-Іванівка Березівського району Одеської області, якого було зупинено працівниками поліції, так як він був не пристебнутий ременем безпеки. В діях водія були ознаки порушення вимог п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Під час оформлення адміністративних матеріалів, на вимогу поліцейського ОСОБА_6 пред`явити документ, що посвідчує особу та спеціальний статус у частині підтвердження права на керування транспортним засобом, ОСОБА_4 , за обізнаності, що документ завідомо підроблений, пред`явив працівнику поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.06.2021 видане ТСЦ №7345, чим умисно його використав.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яке надає права, з метою використання підроблювачем та іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

24.01.2024 року, під час судового провадження, до суду надійшла угода про визнання винуватості укладена 23.01.2024 року між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000137 від 28.09.2023 року, за участю захисника ОСОБА_7 .

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 гривень. Роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КК України, наслідки невиконання угоди.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У відповідності до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК України, відносяться до кримінальних проступків.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнав беззастережно.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 23.01.2024 року між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи в загальній сумі 1912,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 23.01.2024 року між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000137 від 28.09.2023 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертизи в загальній сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили, а саме: полімерний спеціальний пакет експертної служби 3692615 в якому знаходиться посвідчення водія серії НОМЕР_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

DVD-R диск із відеозаписом - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Повний текст вироку складено 24.01.2024 року.

Суддя Дмитро БАНТАШ