Справа № 944/686/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/786/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року, -

встановила:

вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді 08 (вісім) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.5ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання по даному вироку суду строк попереднього ув`язнення починаючи з 15.11.2021 року, тобто з часу фактичного затримання.

До вступу вироку в законну силу залишено обвинуваченому ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід рахувати з 15.11.2021року.

Арешт накладений на підставі ухвал слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 16.11.2021 року на змив сліду РБК із поверхні внутрішньої сторони вхідних дверей; змив з підлоги у кухні сліду РБК; зіскоб зі стіни у коридорі із слідами РБК; вирізку з ковра із слідами РБК, що лежала на підлозі в коридорі; светр червоного кольору із полосами білого; светр зеленого кольору (термобілизна); спортивні штани (термобілизна); чоловічу футболку чорного кольору з сіро-білими полосами; кросівки фірми «Adidas» чорного кольору; светр бордового кольору зі слідами розриву тканини; штани камуфляжні зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору; взуття (черевики-берци) світло-коричневого кольору, після вступу вироку в законну силу вважати скасованим.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн. - залишено без розгляду.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 об 19 год 00 хв 14 листопада 2021 року, перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, у приміщенні кухні, керуючись прямим умислом, спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_12 , умисно наніс останньому численні удари руками та ногами в ділянку голови, сідниць та ребер, заподіявши потерпілому тупу поєднану травму в вигляді тупої закритої черепно-мозкової травми із травматичним субдуральним крововиливом та травму органів грудної клітки із множинними закритими двосторонніми переломами ребер та крововиливами в плевру лівої легені, синці в лівій навколоорбітальній ділянці, нижній щелепі ліворуч, грудній клітці ліворуч та праворуч, лівому плечі та лівому стегні, крововиливи в м`які тканини голови із сторони їх внутрішньої поверхні в лівій тім`яно-потиличній ділянці, травматичний субдуральний крововилив в скронево-тім`яній ділянці з ліва, дифузний субарахноїдальний крововилив в лівій півкулі головного мозку, закриті прямі переломи 4-го ребра з права, 4,5,6,7,8,9 ребер з ліва із крововиливами під плевру лівої легені, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення і перебувають в прямому причинному зв`язку із смертю ОСОБА_12 . Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_12 , тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

На вирок суду адвокат ОСОБА_10 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання змінити. Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком три роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не враховано надважливі встановлені фактичні обставини справи, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 був в добрих стосунках з ОСОБА_12 , ніколи з ним конфліктів не мав; при конфлікті 14.11.2021 року ОСОБА_6 мав на меті вгамувати ОСОБА_12 та вдарив його долонею по щоці а не кулаком, як той; під час бійки вдарив кулаком його лише три рази, два з яких не у висок, що виключає нанесення смертельної травми, а третій не міг бути такої сили, щоб спричинити її; після припинення бійки, побачивши кров з носу ОСОБА_12 , ОСОБА_6 набрав води та допоміг йому умитися. Хіба так діє людина, яка має на меті вчинення злочину, що призведе до смерті людини? експерт Бендус О, що має стаж роботи 35 років, чітко визначив, що смертельна травма не могла утворитися від удару кулаком або ногою, а 100% утворилася від контакту з тупим твердим предметом, скоріш за все при падінні та контактом зі столом, підлогою, тощо; ані досудовим ані судовим слідством не встановлено, що саме відбувалося з потерпілим з моменту закінчення бійки до приїзду швидкої протягом 4,5 годин; батьки ОСОБА_12 не викликали швидку протягом 4,5 годин, а зрозумівши що йому погано, знов ж таки, зволікаючи та витрачаючи цінний час на рятування життя свого сина, чомусь не викликали самостійно швидку, а доручили це доньці; при поступлення ОСОБА_12 в КНП Яворівської міської ради «Яворівська центральна районна лікарня» лікар одразу сказав батькам:-«тут шансів нема» (не має необхідного обладнання для надання допомоги при таких травмах), однак вони вчинили дії щодо його переведення до Львова лише через три дні; ОСОБА_6 жодного разу не притягався до кримінальної та навіть адміністративної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, одружений виховує малолітніх дітей, працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання також, жодних конфліктів ні с ким не мав. Навіть із сім`єю потерпілого, що підтверджується їх свідченнями, був у прекрасних відносинах, допомагав їм по господарству. Протягом 16 місяців перебування під вартою керівництвом СІЗО №19 характеризується також позитивно.

Крім цього адвокат наводить ряд, на її думку пом`якшуючих обставин, а саме, що обвинувачуваний ОСОБА_6 активно співпрацював зі слідством, жодного разу не вчиняв перешкод, добровільно видав одяг та надав всі необхідні біологічні матеріали для проведення експертиз, жодного разу не заперечував участь у бійці, надавав правдиві свідчення, щиро в ньому розкаявся, однак не визнав себе винним у загибелі ОСОБА_12 , як це злочинно було зазначено суддею ОСОБА_1 у вироку; як неодноразово фіксувалося показаннями обвинувачуваного та свідка ОСОБА_13 , а пшкож відозаписами відтворення та допитів, після припинення бійки ОСОБА_6 , побачивши кров з носа ОСОБА_12 , набрав води та допоміг йому умитися; бійка між обвинувачуваним та потерпілим розпочалася після жорсткої образи жінки ОСОБА_6 з боку ОСОБА_12 ; ОСОБА_6 вдарив долонею по щоці ОСОБА_12 під впливом душевного хвилювання, викликаного приниженням честі та гідності своєї жінки, мати його дитини, який обізвав жінку шльондрою, а також сказав, що він виховує не свою дитину.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, оскільки належно не з`ясовано обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону злочину; всебічно і повно не досліджено ознаки, на підставі яких встановлюється суб`єкт і суб`єктивна сторона злочину; поверхово досліджено відомості про особу обвинувачуваного, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання; не вжито заходів щодо перевірки показань заінтересованих учасників провадження, що покладені в основу судового рішення, а саме батьків та сестри загиблого; не з`ясовано причини істотних протиріч у доказах; висновки суду побудовано на припущеннях; не проведено необхідні слідчі дії; неповно досліджено версії захисту; судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит щодо призначення комісійної судово-медичної експертизи, психологічної експертизи, клопотання про витребування медичних документів ОСОБА_12 з КНП Яворівської міської ради «Яворівська центральна районна лікарня» для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

На думку захисника, вирок ухвалено незаконним складом суду, за наявністю конфлікту інтересів про що стороною захисту було заявлено відвід як судді ОСОБА_14 так і секретарю судового засідання ОСОБА_15 , оскільки представником потерпілої сторони є ОСОБА_9 - в минулому суддя Яворівського районного суду Львівської області, якого 22 вересня 2016 Постановою Верховної Ради України - звільнено у відставку. Вважає, що упереджене ставлення судді ОСОБА_1 до обвинувачуваного та сторони захисту є незаконним та таким, що суперечить нормам процесуального права та триває протягом розгляду справи тому, що з представником потерпілої ОСОБА_16 суддя перебуває в дружніх відносинах, що впевнено демонструють обидва.

Наголошує, що беззаперечним є факт конфлікту між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_12 в будинку ОСОБА_13 14 листопада 2021 року, сторона захисту вважає, що вказаний конфлікт був пов`язаний саме з поведінкою ОСОБА_12 відносно образ жінки обвинувачуваного та його дитини. При цьому сторона захисту зауважує, що факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому цього дня підтверджується лише показаннями свідків, а не медичними працівниками.

Разом з тим, захисник звертає увагу, що ані конкретні обставини та спосіб заподіяння потерпілому вищевказаних тілесних ушкоджень, ані механізм і послідовність їх утворення, в ході судового розгляду справи встановити не виявилось можливим.

Об`єктивних судово-медичних даних на підтвердження того, що тілесне ушкодження (яке спричинило смерть) потерпілому ОСОБА_12 могло бути заподіяне саме ОСОБА_6 , суду не надано.

З вказаних обставин вбачається повна бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягала у не вчиненні дій, які за законом повинні були бути вчинені органом досудового розслідування. На переконання сторони захисту, орган досудового розслідування не намагався встановити винну у вчиненні злочину особу, а лише формально, зважаючи на те, що ОСОБА_6 з точки зору слідства мав конфлікт з потерпілим 14.11.2021 року, чим грубо порушив принцип презумпції невинуватості особи та правові приписи КПКУкраїни.

Жодних об`єктивних даних на підтвердження існування конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, про підстави та перебіг такого конфлікту, тим паче щодо приводів до виникнення у обвинуваченого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, судом не встановлено. Доказів на підтвердження об`єктивності таких висновків стороною обвинувачення суду не надано.

Таким чином, визначена у обвинувальному акті та вироку суду причина та мета вчинення злочину під час судового розгляду справи не встановлена.

Вважає, що стороною обвинувачення не надано суду жодних даних, які доводять, що органом досудового розслідування перевірялись інші версії отримання потерпілим тілесних ушкоджень, аніж причетність до цих дій ОСОБА_6 .

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_17 подала заперечення, вважає, що суд за результатами розгляду справи ухвалив законний, обґрунтований та вмотивований вирок. На думку потерпілої, покарання обране обвинуваченому є справедливим.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника, який просив апеляційну скаргу задоволити та врахувати його позицію викладену в письмових поясненнях, думку обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, виступ прокурора та представника потерпілої, які подану апеляційну скаргу заперечили, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Такий висновок суду підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , фельдшера КЗЛОРЛОЦ МДМК м.Львів ОСОБА_23 , поясненнями експерта ОСОБА_24 . Крім цього вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні наступними документами, а саме: протоколом огляду місця події від 15.11.2021року; фототаблицями долученими до протоколу огляду місця події від 15.11.2021; лікарським свідоцтвом про смерть №195/2021 від 22 листопада 2021року; висновком експерта №195/2021 від 21 листопада 2021 року ОСОБА_24 ,; висновком судово-психіатричного експерта ОСОБА_25 №686 від 14.12.2021року; висновком експерта-імунолога ОСОБА_26 №1819/2021 від 17.11.2021року з таблицею; висновком експерта-імунолога ОСОБА_27 №1824/2021 від 19.11.2021року з таблицею; медичною карткою стаціонарного хворого №2872 яка належить ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 02.12.2021року; протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2021року.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й дав оцінку доказам відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 121 КК України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відсутність в обвинуваченого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень та наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст. 119 КК України, колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції, на підставі наявних у кримінальному провадженні доказів, достовірно встановлено, що ОСОБА_6 керуючись прямим умислом, спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_12 , умисно наніс останньому численні удари руками та ногами в ділянку голови, сідниць та ребер, заподіявши потерпілому тупу поєднану травму в вигляді тупої закритої черепно-мозкової травми із травматичним субдуральним крововиливом та травму органів грудної клітки із множинними закритими двосторонніми переломами ребер та крововиливами в плевру лівої легені, синці в лівій навколоорбітальній ділянці, нижній щелепі ліворуч, грудній клітці ліворуч та праворуч, лівому плечі та лівому стегні, крововиливи в м`які тканини голови із сторони їх внутрішньої поверхні в лівій тім`яно-потиличній ділянці, травматичний субдуральний крововилив в скронево-тім`яній ділянці з ліва, дифузний субарахноїдальний крововилив в лівій півкулі головного мозку, закриті прямі переломи 4-го ребра з права, 4,5,6,7,8,9 ребер з ліва із крововиливами під плевру лівої легені, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення і перебувають в прямому причинному зв`язку із смертю ОСОБА_12 , тобто заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_12 , тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

Водночас, слід зазначити, що ОСОБА_6 в суді першої інстанції свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнав.

Кримінально протиправні дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України й неправильного застосування кримінального закону щодо кваліфікації дій обвинуваченої допущено не було.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) є злочином із матеріальним складом та змішаною формою вини.

Зазначене діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з вторинним (віддаленним) наслідком смертю потерпілої особи. При цьому суб`єктивна сторона злочину виражається у формі умислу (прямому чи непрямому) щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та у формі необережності щодо наслідку, який настав у результаті цього, - смерті потерпілої особи.

Відмінність між умисним тяжким тілесним ушкодженням, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.

Так, ОСОБА_6 , умисно наніс потерпілому численні удари руками та ногами в ділянку голови, сідниць та ребер.

Такий висновок ґрунтується, зокрема, на даних які містяться у висновку експерта №195/2021 від 21 листопада 2021 року ОСОБА_24 , з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_12 була тупа поєднана вигляді тупої закритої черепно-мозкової травми із травматичним крововиливом та травма органів грудної клітки із множинними двосторонніми переломами ребер та крововиливами в плевру лівої легені. При експертизі трупа були виявлені: синці в лівій навколоорбітальній нижній щелепі ліворуч, грудній клітці ліворуч та праворуч, лівому плечі та лівому стегні, крововиливи в м`які тканини голови зі сторони їх поверхні в лівій тім`яно-потиличній ділянці, травматичний субдуральний крововилив в скронево-тім`яній ділянці ліворуч, дифузний субдуральний крововилив в лівій півкулі головного мозку, закриті прямі переломи 4-го ребра праворуч, 4,5,6,7,8,9 ребер ліворуч із крововиливами під плевру лівої легені. Вказані ушкодження могли утворитись 14 листопада 2021 від контакту з тупими предметами, якими могли бути неодноразові удари ногами у взутті сторонньої особи, та перебувають в причинному зв`язку із смертю і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення та поясненнях судово-медичного експерта ОСОБА_24 , який в суді першої інстанції зазначив про те, що викладене у складеному ним висновку підтверджує, причиною смерті ОСОБА_12 стала черепно-мозгова травма. Локалізація синців які були у ОСОБА_12 вказує на те, що удари могли наноситися взуттям і кулаками. Вказані ушкодження могли утворитись 14 листопада 2021 від контакту з тупими предметами, якими могли бути неодноразові удари ногами у взутті сторонньої особи, що перебувають в причинному зв`язку із смертю і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

З огляду на зазначене, колегія суддів, дійшла до висновку, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо підтверджує, що поведінка обвинуваченого, механізм, характер та спосіб завдання, кількість ударів, свідчить про те, що обвинувачений усвідомлював, що може заподіяти таку шкоду потерпілому, його протиправні дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Доводи апелянта про те, що у мотивувальній частині вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено конкретного мотиву та мети заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень є безпідставними. Судом першої інстанції було встановлено мотив злочину та зазначено в мотивувальні частині вироку раптово виниклий конфлікт, мету спричинення тілесного ушкодження; надано оцінку діям обвинуваченого і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України. При цьому була врахована поведінка обвинуваченого та потерпілого, що передували злочину, та їхні стосунки.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з належним мотивуванням. Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Твердження апелянта про те, що вирок ухвалено незаконним складом суду, оскільки представником потерпілої сторони є ОСОБА_9 - в минулому суддя Яворівського районного суду Львівської області, якого 22 вересня 2016 Постановою Верховної Ради України - звільнено у відставку, то такі колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними,існування в судді ОСОБА_1 реального чи потенційного конфлікту інтересів із представником потерпілого ОСОБА_9 стороною захисту не доведено, під час розгляду даної справи при апеляційному розгляді не встановлено, при цьому, з часу звільнення у відставкуОСОБА_9 з посади судді, пройшло більше року, а тому такий, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» може представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності».

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необгрунтованою.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін,апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4