ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001201 від 27.04.2023 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.07.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.10.2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.190 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України;

-18.12.2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.395, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 3-х років 1 місяць позбавлення волі, 17.11.2022 року звільнений по відбуттю покарання;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою до вступу даного вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 27.09.2023 року.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 , 25.05.2023 року о 18:52 годині, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, продовженого Указом Президента України № 53/2023 від 06.02.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , із торгових полиць, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав антиперспірант чоловічий «OldSpice Wolfthorn» 50 мл, вартістю 87 гривень 92 копійки, воду туалетну «La Rive BLUE LINE» 90 мл, вартістю 351 гривня 92 копійки, чим завдав ФОП « ОСОБА_9 » майнової шкоди на загальну суму 439 гривень 84 копійки.

Крім того, він же, в період часу з 15:47 години по 15:52 годину 24.04.2023 року, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, продовженого Указом Президента України № 53/2023 від 06.02.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні магазину «Сім-23», що за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лесі Українки, 67 , із торгових полиць, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав грудинку «Пряна», вагою 0,514 кг, вартістю 158 гривень 61 копійка, ковбасу «Екстра», вагою 0,615 кг, вартістю 72 гривні 32 копійки, сосиски «З філе Ранчо», вагою 1,190 кг, вартістю 205 гривень 28 копійок, хліб «Здоров`я», вартістю 16 гривень 65 копійок, чим завдав ТОВ «Клевер Сторс» майнової шкоди на загальну суму 452 гривні 86 копійок.

Крім того, він же, в період часу з 16:04 години по 16:11 годину 26.04.2023 року, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, продовженого Указом Президента України № 53/2023 від 06.02.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні магазину «Сім-23», що за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лесі Українки, 67 , із торгових полиць, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав грудинку «Козацька», вагою 0,347 кг, вартістю 77 гривень 24 копійки, хліб «Родинний», вартістю 18 гривень 65 копійок, заливне з курятини, вартістю 81 гривня 60 копійок, ковбасу «Салямі Софіївська», вагою 0,454 кг, вартістю 77 гривень 91 копійка, ковбасу «Домашня з курятини», вагою 0,428 кг, вартістю 64 гривні 20 копійок, сосиски «З яловичиною Ранчо», вагою 0,996 кг, вартістю 184 гривні, гриби «Печериці», вартістю 20 гривень, чим завдав ТОВ «Клевер Сторс» майнової шкоди на загальну суму 523 гривні 60 копійок.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України (а.с.54-55).

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує на те, що з даним вироком ОСОБА_7 не згідний, вважає призначене йому покарання, з огляду на обставини справи, тяжким, що є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Вказує на те, що суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , щире каяття. Також було встановлено відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 . Зазначає, що ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість, розкаявся у вчиненому, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває. Призначене йому покарання у виді 5 років позбавлення волі ОСОБА_7 вважає надто суворим.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_7 намагався переконати суд у тому, що він став на шлях виправлення і його особа не становить суспільної небезпеки. За місцем проживання ОСОБА_7 проживає один, має складнощі із працелаштуванням та отриманням заробітку для проживання. Такий збіг тяжких особистих обставин призвів до того, що ОСОБА_7 , від безвиході, вдався до крадіжки продуктів харчування. З огляду на викрадене майно - ковбаса, сосиски, хліб, можна зробити висновок, що обвинувачений не з доброї волі здійснив такі крадіжки.

Тому суд першої інстанції мав усі підстави для визнання обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. Тому, на думку захисту, у даному випадку у суду є достатні підстави для застосування ст.69 КК України.

Вказує на те, що раховуючи основну мету покарання згідно ч.ч.2, 3 ст.50 КК України, ОСОБА_7 вважає, що призначене йому вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.10.2023 року покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України буде достатнім для його виправлення та перевиховання, що є підставою для зміни вироку в частині призначеного покарання шляхом застосування ст.69 КК України.

Просить змінити вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання шляхом пом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст.69 КК України (а.с.59-63).

В судове засідання не з`явилися потерпіла ОСОБА_9 та представник потерпілого (ТОВ «Клевер Сторс»), хоча повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від них на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду справи у відсутності потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілого (ТОВ «Клевер Сторс»). Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в обсязі висувного йому обвинувачення. Вказав, що завдані збитки не відшкодовані, у вчиненому обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують обвинуваченого, як особу, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Водночас щодо доводів захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене ОСОБА_7 покарання єсуворим, та про наявність підстав для пом`якшення призначеного покарання із застосуванням із застосуванням ст.69 КК України, то вони є безпідставними та не обгрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

В той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, сукупність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо, а й особливості вчинення конкретного кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд першої інстанції відніс щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, суд першої інстанції не вбачав.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахуавав те, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, представники потерпілих в своїх заявах щодо визначення виду та міри покарання поклались на розсуд суду, однак ОСОБА_7 раніше судимий, не відшкодував завдані збитки, в невеликий проміжок часу після звільнення з місць відбуття покарання знову вчинив ряд нових аналогічних корисливих злочинів, під час досудового розслідування порушив умови застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, тобто ухилявся від слідства.

З урахуванням викладеного місцевий суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання ближче до нижчої межі санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що дане покарання буде необхідним та справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і відповідатиме вимогам ст.65 КК України.

Верховний Суд неодноразово звертає увагу на те, що виправлення має на меті шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що є важливим результатом застосування покарання та суттєвим показником його ефективності.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Надаючи оцінку твердженням апеляційної скарги захисника щодо необхідності врахування такої пом`якшуючої обставини, як вчинення кримінального правопорушення у наслідок тяжких особистих обставин, сімейних чи інших обставин, апеляційний суд зазначає, наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обґрунтовується тим, що поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів. Впливаючи на свідомість особи, ці негативні чинники визначають вибір лінії поведінки людини. Визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, пояснюється тим, що особа знаходиться під виливом відповідних негативних зовнішніх чинників (тяжких особистих, сімейних чи інших обставин), які здійснюють тиск на свідомість та волю особи, обмежуючи свободу вибору варіанту поведінки, та схиляють до вчинення суспільно небезпечного діяння. Визнання тих чи інших чинників тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами здійснюється судом.

Однак, в апеляційній скарзі захисник не зазначив у чому саме полягають тяжкі життєві обставини обвинуваченого, які вплинули на формування мотивів вчинення злочинів, послабили його волю та обумовлювали вибір злочинної поведінки в невеликий проміжок часу після звільнення з місць відбуття покарання.

При оцінці тверджень захисника про те, що за місцем проживання ОСОБА_7 проживає один, має складнощі із працелаштуванням та отриманням заробітку для проживання, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачений офіційного джерела доходу не має, що і стало підґрунтям для вчинення декількох епізодів умисних кримінальних правопорушень з метою крадіжки продуктів харчування.

Стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі інших переконливих обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: