07.11.23
Справа №635/8193/23
Провадження по справі 1-в/635/303/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суха Маячка Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13 червня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 червня 2015 року іспитовий строк скасовано та направлений для відбування покарання строком на 3 роки, звільнений 02 серпня 2017 року від відбування покарання умовно-достроково на 5 місяців;

- 11 березня 2019 року Машівським районним судом Полтавської області за ст. 128 КК України до 150 годин громадських робіт;

- 12 жовтня 2020 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 11 днів обмеження волі;

- 20 листопада 2020 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,-

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:

Вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування заяви зазначає, що в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» знаходиться з 22 січня 2021 року, працює, порушень не має, дотримується правил режиму, має заохочення, здобув професію фрезерувальника, відтак сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 21 грудня 2020 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 20 листопада 2020 року, кінець строку 20 лютого 2024 року.

З 22 січня 2021 року засуджений відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Станом на 20 січня 2023 засуджений ОСОБА_4 фактично відбув 2/3 фактичного строку покарання.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи «Темнівська виправна колонія (№100)» полковником внутрішньої служби ОСОБА_7 від 01 листопада 2023 року, засуджений ОСОБА_4 з 22 січня 2021 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». У 2022 році у державному професійно-технічному навчальному закладі «Темнівський навчальний центр №100» отримав професійну-технічну освіту «Фрезерувальник 2-го розряду». В установі до промислової зони працевлаштований, періодично залучається та бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До виконання робіт ставиться сумлінно, не завжди розуміє їх необхідність, не проявляє розумну ініціативу. У засудженого відсутні прояви неадекватної поведінки, відсутні явні ознаки нервового збудження чи пригнічення. Самооцінка адекватна. Під час спілкування на зауваження інших реагує іноді неспокійно, не завжди відстоює свою точку зору. В даний час усвідомлює необхідність змін його соціально-психологічних установок в сторону самокерованої правослухняної поведінки і має намір не вчиняти повторні кримінальні правопорушення. Після проведення бесід виховного та профілактичного характеру засуджений ОСОБА_4 має бажання змінювати свої погляди на майбутнє, не має мотивацію змінити коло спілкування. Відбуваючи покарання в державній установі виконання покарань засуджений підтримує доброзичливі стосунки з матір`ю шляхом посилок, телефонних розмов 2-3 рази на тиждень. Відповідальність за вчинені дії бере на себе. Усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення. Не має негативної спрямованості у відношенні до працівників органів та установ виконання покарань. Вину у скоєному злочині визнає повністю. За оцінюваний період відбування покарання не зафіксовано спроб втечі, на профобліку не перебуває, до дисциплінарної відповідальності притягувався 3 рази, з яких один раз був поміщений до дисциплінарного ізолятору установи, заохочувався 4 рази. Характеризується посередньо. Засуджений не усвідомлює, що саме треба змінювати, не має мотивацію змінити своє життя на краще, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. На даний час не має планів на майбутнє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Під час проведення бесід профілактичного виховного характеру не проявляє тактовність та щирість. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи, ставиться не завжди сумлінно. Проявляє розумну ініціативу. Не завжди самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи не проявляє ініціативи. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Питання про можливе застосування статей 100, 101 КВК України за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання, було розглянуто комісією установи 22 грудня 2021 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким згідно статті 82 КК України за відбуттям 1/2 частини призначеного покарання, було розглянуто комісією установи 06 липня 2022 року, вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення згідно статті 81 КК України за відбуттям 2/3 частини призначеного покарання, було розглянуто комісією установи 15 лютого 2023 року, засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не довела свого виправлення.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 , останній за час відбуття покарання має чотири заохочення та три стягнення.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» останній не працював з січня 2021 року по лютий 2021 року, з березня 2021 року по травень 2021 року був працевлаштований до житлової зони з ремонтно-будівельних робіт, з червня 2021 року по січень 2022 року був працевлаштований до 2 цеху з виготовлення крісла, стільця, розкладачки, термосумок, санок, шезлонга, комбінезона, крісла, тюбінга, з лютого 2022 року по квітень 2022 року не працював, в травні 2022 року був працевлаштований до 2 цеху з виготовлення розкладачки, стільця, шезлонга, в червні 2022 року не працював, з липня 2022 року по вересень 2023 року був працевлаштований до 2 цеху з виготовлення розкладачки, крісла, шезлонга, стільця, санок, швацьких виробів, складових до велосипеда, паролона, меблів для відпочинку.

Відповідно до довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 31 жовтня 2023 року, за вироком суду з засудженого ОСОБА_4 на користь держави стягнуто процесуальні витрати у розмірі 1256 гривень 08 копійок. Станом на 31 жовтня 2023 року на виконання до бухгалтерії ДУ Темнівська виправна колонія (№100) виконавчий лист про стягнення процесуальних витрат з засудженого ОСОБА_4 не надходив, та з особового рахунку утримань не було.

Крім того, на виконанні в бухгалтерії Темнівської виправної колонії (№100) знаходиться виконавчий лист на утримання аліментів з ОСОБА_4 , борг по якому складає 306777 гривень 77 копійок.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, які відображають процес його виправлення за весь час відбування покарання, судом встановлено, що виправлення засудженого не мало систематичного характеру, оскільки останній як вбачається із його характеристик від 06 липня 2022 року та 15 лютого 2023 року за час відбування покарання характеризувався негативно, мав три стягнення, в тому числі один раз поміщувався до ДІЗО установи, до праці ставився негативно з власних міркувань, участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймав, відповідно до статті 123 КВК України, приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставився посередньо. Згідно характеристики від 31 жовтня 2023 року засуджений характеризується посередньо.

Відтак, вважати, що засуджений протягом часу відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення підстав немає.

Факт працевлаштування засудженого та його залучення до робіт по благоустрою установи, наявність чотирьох заохочень не є безумовною підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення з урахуванням наведеного вище. Наявність місця проживання у засудженого заслуговує на увагу, проте не є визначальною підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України з огляду на всі обставини у сукупності.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд вважає неможливим застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 10 листопада 2023 року.

Суддя ОСОБА_1