Справа № 346/4470/23
Провадження № 11-кп/4808/510/23
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

адвоката захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою керівника Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_10 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2023 року про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання щодо засудженого ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою задоволено подання Коломийської ВК №41 про умовно-дострокове звільнення від невідбутої части покарання на один рік шість місяців двадцять вісім днів позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений режиму утримання та трудової дисципліни не порушує, залучається до робіт по благоустрою установи, до роботи відноситься добросовісно, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, посередньо характеризується.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, керівник окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що на даному етапі відбування покарання ОСОБА_8 не досяг того рівня виправлення та перевиховання, які б давали суду підстави для застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення.

Посилається на те, що з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що працевлаштування останнього було періодичне. За час відбування покарання засуджений допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що на нього було накладено два дисциплінарні стягнення. Зазначає, що з огляду на поведінку засудженого, його відношення до вчиненого злочину та його наслідків, а саме, що останній не відшкодував в добровільному порядку завдану шкоду, ставить під сумнів те, що поведінка засудженого протягом всього часу відбування покарання була сумлінною.

Вказує, що аналіз матеріалів особової справи засудженого дає підстави дійти висновку, що хоча у поведінці засудженого мають місце позитивні тенденції, в тому числі і заохочення, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення подання начальника державної установи «Коломийська ВК № 41» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні подання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія № 41» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання відмовити.

Засудженим ОСОБА_8 було подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому зазначає, що вважає ухвалу суду першої інстанції законною, вмотивованою та обґрунтованою.

На його думку керівник Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_10 не маючи наданих на те законом повноважень, подав апеляційну скаргу. Покликається на те, що твердження апелянта про те, що його характер роботи під час відбування покарання не був постійним не заслуговує на увагу, спростовується тим, що його робота у виправній колонії напряму залежить від наявності сировини. Проте, коли він був офіційно не працевлаштований, він позачергово, безоплатно на добровільній основі брав участь у виконанні робіт з благоустрою установи виконання покарань.

Посилається на те, що суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначив, що в силу своїх фінансових можливостей, а саме в зарплатні, яку йому виплачували, він приймав участь у достроковому погашені заборгованості. Крім, того із зароблених ним коштів стягувались витрати на його комунально-побутове забезпечення. Вважає, що доводи апелянта про те, що він не відшкодував завдану злочином шкоду не можуть бути взяті до уваги.

Просить апеляційну скаргу прокурора Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2023 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити частково, виходячи із наступних підстав.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи засудженого ОСОБА_8 про те, що прокурор не мав права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки таки право передбачено ч.6 ст.539 КПК України, відповідно до якої за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. При цьому, оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не обґрунтував належним чином свої висновки та не навів достатні мотиви, які свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Неможливість адміністрації установи забезпечити належне працевлаштування засудженого не може бути визнана обставиною, яка доводить виправлення обвинуваченого, оскільки відповідно до вимог засуджений повинен сумлінною поведінкою і ставленням до праці довести своє виправлення.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Задовольняючи клопотання про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен навести дані, які переконують в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи, що ОСОБА_8 був засуджений за особливо тяжкий злочин, який стосується вбивства людини, суд першої інстанції повинен був при вирішенні питання про умовно-достроково звільнення засудженого від подальшого відбування покарання переконатись, що засуджений дійсно довів своє виправлення, оскільки в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які свідчать, що останній у разі умовно-дострокового звільнення, буде становити мінімальний ризик для суспільства, оскільки спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та має відповідну мотивацію спрямовану на дотримання законів України.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 був засуджений 27 червня 2018 року Хустським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попереднє ув`язнення з 20.03.2018 року по день набрання вироку законної сили.

За змістом характеристики на засудженого. ОСОБА_8 , він знаходиться в місцях позбавлення волі з 20.03.2018 року. Під час тримання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань» допускав порушення режимних вимог, за що було накладено два дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені та зняті. На даний час характеризується з позитивної сторони, має сумлінну поведінку. Працевлаштований у виробничій майстерні установи. Відношення до роботи добросовісне, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці застосовано шість заходів заохочення. Приймає активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «Творчість». Має заборгованість за виконавчим листом приймає активну участь у достроковому його погашенні.

Як вбачається із довідки від 20.07.2023 року засудженому оголошено шість подяк за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки дисциплінарні стягнення погашені (а.с.3)

Відповідно до довідки від 30.06.2023 року наявний виконавчий лист на загальну суму позову:41289,56 грн., на час перебування в місцях позбавлення волі погасив :714 грн. Всього погашено:714 грн. Залишок позову складає : 40575,56 грн .(а.с.8).

Згідно довідки від 18.07.2023 року засуджений ОСОБА_8 хворіє на хронічний гастродуоденіт в ст.н. ремісії, працездатний з працевлаштуванням (а.с.9).

Як вбачається з довідки № 175 про працевикористання засудженого, ОСОБА_8 працевлаштований у ДУ «Коломийська ВК(№41)» з серпня по вересень 2020 року; з січня по травень 2021 року; з січня по грудень 2022 року; з січня по травень 2023 року(а.с. 10).

Колегія апеляційного суду, вважає, що суд першої інстанції не навів в мотивувальній частині судового рішення переконливі доводи, які свідчать про те, що на даному етапі відбування покарання ОСОБА_8 досяг того рівня виправлення та перевиховання, які б давали суду підстави для застосування до нього вимог ст.81 КК України та умовнодострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, працевлаштування останнього було періодичне і не носило постійний характер. За час відбування покарання засуджений допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що було накладено три дисциплінарні стягнення.

З огляду на вищенаведене, твердження засудженого ОСОБА_8 в запереченні до апеляційної скарги, де він не погоджується з доводами апелянта, який обґрунтовує свою позицію, тим, що засуджений ОСОБА_8 не працював на постійній основі. Такі твердження засудженого є безпідставними, та такими, що спростовуються довідкою № 175 про працевикористання засудженого ОСОБА_8 .

До матеріалів справи засудженим ОСОБА_8 додано: довідку про нарахування і утримання комунально-побутових послуг щодо нього за період з 18.09.2018 року по 31.08.2023 року та довідку про доходи з 2018 року по 2023 рік.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції не проаналізував належним чином дані, які мають істотне значення для висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, суд першої інстанції, належним чином не дослідивши дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, ставлення до вчиненого правопорушення, прийшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Положеннями п.6 ч.1 ст.407 КПК встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід повно та всесторонньо дослідити доводи сторін, надати їм належну оцінку та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,409,410,412,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу керівника Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2023 року про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання щодо засудженого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5