Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/763/23
Провадження № 1-кп/499/67/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Іванівка Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження № 0000292 від 04 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Іванівка Іванівського району Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 15.11.2021 Іванівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин; 20.03.2023 Іванівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту, на підставі ч.1 ст.71,72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, приєднано невідбуте покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 15.11.2021 і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді арешту на строк 2 місяці 30 днів, у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 15.11.2021 Іванівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт і був засуджений 20.03.2023 Іванівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст.389 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту; на підставі ч.1 ст.71,72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, приєднано невідбуте покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 15.11.2021 і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді арешту на строк 2 місяці 30 днів, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення.

Відповідно до Примітки 2 до ст.289 КК України, під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення ст.ст. 185,186,187,189-191,262,290,410 цього Кодексу.

03 травня 2023 року, приблизно о 23.00 годині, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме автомобілем «Renault Espase», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_5 , 1977 року народження, з метою тимчасового використання транспортного засобу, не прагнучі до обернення його на свою користь, а саме покататися, після чого повернути власнику.

Вищевказаний транспортний засіб був наданий ОСОБА_5 в користування ОСОБА_6 , 2003 року народження, у зв`язку із робочою необхідністю, для можливості здійснення ОСОБА_6 щоденних поїздок з смт Іванівки до с. Конопляне Березівського району Одеської області.

Даний транспортний засіб за домовленістю між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був тимчасово залишений останнім на території садиби за місцем проживання ОСОБА_4 . При цьому, дозвіл ОСОБА_4 на володіння та користування даним автомобілем ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_6 не надавали.

ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи ні дійсного ні передбаченого права щодо транспортного засобу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу відкрив незамкнені водійські двері автомобіля «Renault Espase», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, проник в салон автомобіля, сів на місце водія та за допомогою ключа запалювання, який знаходився в замку, запустив двигун і почав рух вказаного транспортного засобу та покинув місце вчинення злочину, рухаючись із смт Іванівка у напрямку с. Конопляне Березівського району Одеської області. Проїжджаючи неподалік с. Козлове Березівського району Одеської області, ОСОБА_4 не впорався із керуванням, злетів в кювет та перевернув транспортний засіб, який в подальшому залишив та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в скоєному діянні визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованого діяння, зазначив, що дійсно заволодів чужим автомобілем «Renault Espase», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, який належить ОСОБА_5 з метою тимчасового використання, не прагнучі до обернення його на свою користь, а саме покататися, після чого повернути власнику, в скоєному розкаявся та вибачився перед потерпілим.

Потерпілий в судове засідання з`явився, просив покарання призначити не пов`язане з позбавленням волі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Учасники процесу не заперечували, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи які характеризують особу обвинуваченого, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, який свою вину визнав в повному обсязі, потерпілого, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.289 КК України є доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочину, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, раніше судимий, на обліку у лікаря - нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи думку потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого волі, суд вважає за необхідне засудити обвинуваченого ОСОБА_4 до покарання передбаченого санкцією ч.2 ст. 289 КК України та урахуванням вказаних обставин необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.

Запобіжний захід не обрано.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 2868 гривні 00 копійки слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк - 3 роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертизи на користь держави у розмірі 2868 гривні 00 копійки.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі - відсутні.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Івановський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7