Справа № 303/820/24
Провадження № 1-кс/303/112/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області погоджене з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого

- підозрюваного у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, погоджене з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , зі спеціальним званням старший солдат, усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів, в порушення вищевказаних норм законів а також Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, без мети збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час, спосіб та місце, незаконно придбав та в подальшому незаконно, без передбаченого законом дозволу переніс до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 один предмет, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів найймовірніше схожий на корпус гранати Ф-1, один предмет, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів найймовірніше схожий на запал до гранати УЗРГМ-2.

Він же, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, без передбаченого законом дозволу, з наразі невстановленого досудовим розслідуванням часу та дня, зберігав, без мети збуту, один предмет який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів найймовірніше схожий на корпус гранати Ф-1, один предмет, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів найймовірніше схожий на запал до гранати УЗРГМ-2, в кімнаті житлового будинку за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції 21.01.2024, тобто ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне поводження із бойовими припасами, тобто носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_7 , 21.01.2024 близько 18.35 години, перебуваючи поза службою, знаходячись біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , під час виниклої суперечки, з потерпілою ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, їх карність, висловив погрозу щодо вбивства ОСОБА_9 , при цьому, з метою демонстрації своїх реальних намірів, дістав з кишені предмет з виду схожий на бойову гранату, яку остання сприйняла як реальну підставу побоюватись здійснення цієї погрози, тобто ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.129 КК України, а саме погроза вбивством, тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

21.01.2024 року о 22:00 год. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

22.01.2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне поводження із бойовими пристроями, тобто зберігання вибухових речовин та вибухових пристрої без передбаченого законом дозволу та ч.1 ст.129 КК України, тобто погроза вбивством, тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, старший слідчий зазначає, що обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не представляється можливим, оскільки враховуючи тяжкість вчинення даного кримінального правопорушення, він є недоцільним та не ефективним.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що встановити осіб з оточення підозрюваного які викликають довіру в органу досудового розслідування не має, він є повнолітньою особою, а тому відносно останнього не представляється обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Враховуючи також той факт, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дає йому змогу в подальшому уникнути кримінальному переслідуванню, переховуванню від органів досудового розслідування та уникнення до кримінальної відповідальності, а тому до нього слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може:

-переховуватися від суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до ч. 1 ст.263 КК України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, серйозність висунутих обвинувачень та поведінка обвинуваченого, в тому числі ризик переховування від органу досудового розслідування (суду) може свідчити про необхідність тримання під вартою останнього, в тому числі протягом тривалого часу та не свідчить про порушення конвенційних прав.

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді. Зокрема, ОСОБА_7 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілої, свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти потерпілого та свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження;

Вищенаведене не дає підстав органу досудового розслідування звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_7 так як вони не забезпечать виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий та прокурор прохають застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця в АДРЕСА_1 , на строк 60 днів, а також визначити заставу у розмірі не меншому ніж 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При визначенні застави у разі обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожним викликом; не відлучатися із міста Мукачева, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

В судовому засіданні старший слідчий та прокурор підтримали зазначене клопотання, прохали його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 прохав не обирати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, про що подав заперечення до суду у письмовому вигляді.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним в частині першій вказаної статті.

Вирішуючи клопотання слідчого та прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Дане кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до семи років. Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Також, на даний час, у зв`язку із тим, що в Україні продовжено строк дії воєнного стану, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, а навпаки з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, оскільки військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку. Зміна запобіжного на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Щодо клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд з урахуванням обставин справи та пояснень учасників, приходить до висновку, що на даний час інші, більш м`які запобіжні заходи, на переконання суду не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Так, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він раніше не судимий, перебуває в цивільному шлюбі, перебуває на службі в ЗСУ, раніше притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, формально характеризується за місцем проживання, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки, на думку суду, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області погоджене з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 175 200 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави обвинуваченим або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожним викликом;

2) не відлучатися із м.Мукачево, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави, обвинувачений вважається таким, що до цього застосовано запобіжний захід у виді застави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1