Справа № 559/3799/23
Провадження № 1-кп/559/303/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дубно обвинувальний акт по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дубно, Рівненської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, офіційно не працює, не одружений, без зареєстрованого місця проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та востаннє продовженого Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а саме: 03.10.2023, близько 17:00, проходячи неподалік домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на подвір`ї вказаного домоволодіння, біля входу до приміщення житлового будинку велосипед марки «Минск», синього кольору. В цей час ОСОБА_4 виник кримінально протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, увійшов через відкриті навстіж ворота на територію вищезазначеного домоволодіння, де шляхом вільного доступу умисно, таємно, викрав чуже майно, а саме: велосипед марки «Минск», синього кольору, що належить ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_4 вивів велосипед за територію домоволодіння та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши змогу розпорядитись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріального збитку у розмірі 1 033 грн. 33 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, вказавши, що щиро розкаюється у вчиненому та узгоджену міру покарання зможе виконати.

Захисниця - адвокат ОСОБА_5 просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду.

Потерпілий в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяви про розгляд справи без його участі та про можливість укладення угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що 15.11.2023 в м. Дубно, Рівненської області між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисниці ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої обвинувачений визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 75 КК України сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи зазначену угоду про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Від потерпілого подано письмову заяву про можливість укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання вини.

Під час розгляду судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди; характер обвинувачення, щодо яких він беззастережно визнає себе винуватим; вид та міру покарання, яке буде призначене йому в разі затвердження угоди судом, і на яке він погодився.

Суд переконався в судовому засіданні, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінальних правопорушень правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України, судові витрати стягнути із обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 368, 370, 373- 374, 468-469, 475 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 листопада 2023 року між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисниці-адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та застосувати покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: велосипед, типу «дамка», марки «Минск», синього кольору залишити ОСОБА_6 згідно збережної розписки.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертизи в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1