ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3078/23 Справа № 192/278/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_12 на виправдувальний вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001325 відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , працює майстром в ТОВ «Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва», має середню технічну освіту, одружений, має двох малолітніх дітей, громадянин України, не військовозобов`язаний, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року ОСОБА_11 було визнано невинуватим у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільний позов потерпілої залишено без розгляду. Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат по справі.

Як встановлено судом, згідно обвинувального акту, затвердженого 20 лютого 2020 року начальником Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 , 02 грудня 2017 року приблизно о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_11 керував технічно справним автомобілем «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ЕК ДНДІБВ» та рухався по проїзній частині автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя/через м. Кременчук/-Маріуполь», яка проходить по території с. Кам`яне Солонянського району Дніпропетровської області, з боку м. Запоріжжя у напрямку м. Дніпро, та згідно дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України мав дотримуватися обмеження швидкості руху 40 км/год. Під час руху по автодорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя/через м. Кременчук/-Маріуполь» в районі будинку №2-А по вул. Гончарова в с. Кам`яне Солонянського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_11 рухався з перевищенням допустимої швидкості, а саме - 100 км/год та не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, маючи змогу своєчасно виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_13 , яка перетинала проїзну частину автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя/через м. Кременчук/-Маріуполь» зліва на право відносно його напрямку, не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 на пішохода неповнолітню ОСОБА_13 .

В обвинувальному акті зазначено, що своїми діями ОСОБА_11 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої неповнолітня ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла (відкрита черепно-мозкова травма крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови у правій скроневій ділянці з розповсюдженням на праву лобну та у товщі лівого скроневого м`яза, напівциркулярний перелом кісток склепіння та основи черепа від правої до лівої тім`яних кісток через скроневі та середню і передню черепні ямки, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою, вогнища забою мозкової речовини на межі зовнішньої та базальної поверхні правої скроневої частки у задньому її відділі, на зовнішньо-базальній поверхні лівої скроневої частки у задній половині та на базальній поверхні лівої півкулі мозочка; садна на задніх поверхнях в проекції обох плечових суглобів, в поперековій ділянці між лівою лопатковою лінією та правою задньою пахвовою, на підборідді праворуч, на передніх поверхнях в проекції обох колінних суглобів, на тильних поверхнях фаланг пальців обох кистей; поперечні переломи обох кісток лівої гомілки у нижній третині з крововиливом попередньо-внутрішній поверхні; повний розрив правого крижово-здухвинного з`єднання, неповний розрив лівого крижово-здухвинного з`єднання та розрив лонного симфізу, поперечний перелом лівої лобкової кістки; вогнищеві крововиливи в прикореневих ділянках легень, у зв`язковий апарат печінки та в ділянці воріт селезінки), що спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті, від дії тупого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), тобто при дорожньо-транспортній події, при контактуванні потерпілої з транспортним засобом, що рухається та вірогідно з послідуючим відкиданням та травмуванням її об дорожнє покриття, що підтверджується морфологічним характером та локалізацією виявлених тілесних ушкоджень на трупі. Вказані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, яка настала о 13 годині 10 хвилин 02 грудня 2017 року від сумісної тупої травми тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, переломів кісток лівої гомілки тазу, яка ускладнилася розвитком шоку.

Дії ОСОБА_11 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить виправдувальний вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року, відносно ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати, з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зокрема, в обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом першої інстанції в ході судового провадження безпідставно було проігноровано та залишено без розгляду ряд клопотань прокурора щодо призначення повторних судових експертиз та щодо допиту свідків і експертів, які мають суттєве значення для розгляду кримінального провадження, зокрема, повноти та об`єктивності встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не досліджено зібрані прокурором на виконання ухвали суду докази, зокрема, не оголошено їх зміст під час судового провадження, що в свою чергу призвело до неповноти судового розсліду та істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства України. У зв`язку із цим, прокурором до апеляційної скарги було додано клопотання у відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України, згідно змісту якого прокурор просить повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та письмові докази, а саме: клопотання про призначення слідчого експерименту від 24 березня 2023 року (т. 5 а.с. 221-223); висновок №3552-19 від 16 серпня 2019 року судової авто-технічної експертизи (т. 3 а.с.229); висновок №5/10.1/485 від 17 липня 2018 судової авто-технічної експертизи (т. 3 а.с.233); ухвалу від 05 травня 2022 про призначення комісійної судової авто-технічної експертизи (т.4 а.с. 243-245,); висновок судової комісійної авто-технічної експертизи №СЕ-19/108-22/4475-ІТ від 17 червня 2022 року (т.5 а.с 3-16); ухвалу суду від 14 квітня 2023 року про доручення проведення слідчого експерименту (т. 6 а.с. 8-10); матеріали на виконання ухвали суду від 14 квітня 2023 року про проведення слідчого експерименту (т. 6 а.с. 18, 130-147); клопотання про проведення слідчого експерименту від 15 травня 2023 року (т. 6 а.с. 23-26); ухвалу суду від 15 травня 2023 року про відмову у долученні матеріалів та відмову в задоволенні клопотання від 15 травня 2023 року про проведення слідчого експерименту (т. 6 а.с. 46-47); клопотання про проведення слідчого експерименту від 31 травня 2023 року (т. 6 а.с. 214-217); клопотання про оголошення та дослідження в судовому засіданні матеріалів, направлених 26 травня 2023 року слідчим та про проведення слідчого експерименту від 10 липня 2023 року ( т. 7 а.с. 2, 7-9); клопотання про призначення авто-технічної експертизи від 31 березня 2023 року (т. 5 а.с. 229-231); клопотання про призначення авто-технічної експертизи від 10 липня 2023 року (т. 7. а.с. 7-9); клопотання про долучення та дослідження інформаційного листа та схеми організації дорожнього руху ділянки автодороги Н-08 «БориспІль-Дніпро-Запоріжжя /через м. Кременчук/-Маріуполь» в межах с. Камяне (в минулому - Новий Світ) із залученням спеціаліста - представника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, що має знання у галузі організації та регулювання дорожнього руху (т. 5 а.с. 227-228); клопотання від 24 березня 2023 року про долучення та дослідження таблиці зображень до протоколу огляду місця ДТП від 02 грудня 2017 року, які були виготовлені під час огляду місця ДТП за допомогою цифрового фотоапарату «Canon А-580» (т. 5 а.с. 210); клопотання прокурора від 30 вересня 2022 року та 11 листопада 2022 року про повторний допит свідка ОСОБА_14 (т. 5 а.с. 67); клопотання прокурора від 17 березня 2023 року про допит понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були присутніми під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_14 та ОСОБА_17 (т. 5 а.с. 193-194); клопотання від 05 травня 2022 року та 24 березня 2023 року про допит як свідка ОСОБА_18 (т. 4 а.с. 234-235, т. 5 а.с. 178-179); клопотання від 23 грудня 2022 року про повторний допит свідка ОСОБА_19 (т. 5 а.с. 147-148); клопотання від 23 грудня 2022 року про повторний допит свідка ОСОБА_20 (т. 5 а.с. 144-145); клопотання прокурора від 24 лютого 2023 року про допит як свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (т. 5 а.с. 180-181); клопотання прокурора від 30 вересня 2022 року та 23 грудня 2022 року про допит експерта бюро СМЕ ОСОБА_23 та висновок судово-медичної експертизи (т. 5 а.с. 66, 142-143); клопотання від 23 грудня 2022 року про повторний допит свідка ОСОБА_24 (т. 5 а.с. 146); клопотання від 17 березня 2023 року про повторний допит ОСОБА_12 (т. 5 а.с. 191-192); лист представника потерпілого про участь в іншому судовому засіданні (т. 6 с.15, 36); клопотання потерпілої про відкладення розгляду справи (т. 3, а.с. 224, 225, 239); аудіо записи судових засідань від 12 серпня 2020 року, 01 листопада 2021 року, а також за інші дати у разі необхідності; аудіо запис судового засідання та журнал судового засідання від 31 травня 2023 року (т. 6 а.с. 219, файл аудіо запису-0617, час 0:10:06); протокол додаткового огляду місця події від 12 грудня 2017 року (т. 3 а.с. 151-154); протокол допиту потерпілого ОСОБА_17 із додатком - фото таблицю виготовлену потерпілим ОСОБА_17 (т. 3 а.с. 132-134); сім зображень на аркушах паперу формату А-4 чорно-білого кольору (т. 4 а.с. 31-38); клопотання про тимчасовий доступ до мобільних телефонів ОСОБА_11 (т. 5 а.с. 172-173,195-196); заяву від 31 березня 2023 року в порядку ч. 4 ст. 359 КПК України щодо підробки фотоматеріалів, які були надані стороною захисту, та їх визнання очевидно недопустими доказами (т. 3 а.с. 232); протоколи слідчих експериментів від 16 грудня 2019 року проведені за участі свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 (т. 3 а.с. 169-172 ); три письмові заяви про відвід судді ОСОБА_1 (т. 6 а.с. 148-172, 213, т. 7 а.с. 10-11); ухвалу судді ОСОБА_27 від 18 травня 2023 року (т. 6 а.с. 71-72).

Адвокат потерпілої в апеляційній скарзі просить виправдувальний вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року, яким ОСОБА_11 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та якого виправдано у зв`язку з недоведеністю про наявність в його діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В обґрунтування своїх вимог адвокат посилається на те, що вина ОСОБА_11 є повністю доведеною, як і наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Зокрема, адвокат потерпілої вказує, що в матеріалах кримінального провадження хоча і не зазначено місце зіткнення автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є TOB «ЕК ДНДІБВ» на якому рухався ОСОБА_11 та донькою потерпілої ОСОБА_13 , однак вбачається, що після зіткнення автомобіля з ОСОБА_13 останню від удару відштовхнуло на відстань 70 метрів, що в свою чергу свідчить про силу удару та швидкість руху обвинуваченого не менше 100 км/год всупереч встановленому знаку швидкісного режиму 40 км/год. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_11 не гальмував перед зіткненням, не вжив всіх відповідних заходів, щоб уникнути ДТП. Можна передбачити, що рухаючись по автодорозі на допустимій швидкості, тобто не перевищуючи рух транспортного засобу 40 км/год донька потерпілої - ОСОБА_13 могла залишитись живою, отримавши тілесні ушкодження, які не призвели б до смерті.

Також, адвокат звертає увагу, що свідками змінювались покази на стадії досудового розслідування та судового провадження, а тому такі покази не мають братись до уваги, оскільки містять істотні розбіжності.

Окрім того, адвокат звертає увагу на поведінку обвинуваченого, який поводив себе зухвало, вину не визнав у вчиненому злочині, в добровільному порядку не намагався вжити дій щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілій у зв`язку із втратою дитини, незважаючи на те, що потерпіла є вдовою, втратила єдину дитину, і на грошові кошти сплачені в якості компенсації могла б зробити ЕКО. Весь цей час потерпіла тяжко переживала втрату своєї доньки, отримала душевні страждання, їй була завдана моральна шкода. На фоні стресів, в потерпілої було виявлено захворювання шкіри (екзема). Потерпіла не могла спокійно спати і не могла змиритись з втратою єдиної доньки, тож адвокат потерпілої вважає, що позов повинен також бути задоволений.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Апеляційну скаргу адвоката потерпілої прокурор підтримав частково.

Адвокат потерпілої свою апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні, підтримав апеляційну скаргу прокурора та погодився із її доводами щодо неповноти та однобічності розгляду кримінального провадження місцевим судом.

Захисники та обвинувачений проти задоволення апеляційних скарг заперечували, посилались на їх безпідставність та необґрунтованість, просили залишити виправдувальний вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла висновків про наявність правових підстав для скасування виправдувального вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку із неповнотою судового провадження, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ст. ст. 410, 411 КПК України передбачено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції в порушення закладених у зазначеній нормі закону завдань, не провів стосовно ОСОБА_11 повний та неупереджений судовий розгляд, не встановив всі обставини кримінального провадження, які мають суттєве значення для розгляду справи, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не вказав, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, належного правового аналізу та оцінки дослідженим в ході судового провадження доказам не надав, а відтак вимог кримінального процесуального законодавства України не дотримався.

Так, суд першої інстанції в ході судового провадження дослідив надані стороною обвинувачення на підтвердження доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, письмові докази, серед яких зокрема: протокол огляду місця ДТП від 02 грудня 2017 року разом із схемою та фотографіями до нього, складений слідчим Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 за участю понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_19 ; лист №25/06 від 25 червня 2018 року ТОВ «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС», відповідно до якого під час проведення ремонтних робіт на ділянці руху автомобільної дороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» (через м. Кременчук-Маріуполь), що проходить через населений пункт с. Кам`яне (Новий Світ) Солонянського району Дніпропетровської області були встановлені дорожні знаки згідно з погодженим належним чином тимчасовим проектом (схемою) організації дорожнього руху на автодорозі державного значення Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» (через м. Кременчук) на ділянці км 436+100 км 450+455; тимчасовий проект (схема) організації дорожнього руху, погоджений відділом НСД управління превентивної діяльності ГУНП 19 травня 2017 року за № 10/1385, відповідно до якого на вказаній ділянці дороги повинні були бути встановленими наступні дорожні знаки, які обмежують швидкість руху: в напрямку руху з м. Запоріжжя до м. Дніпра «90-70-50-40-70-50-70-90 км/год»; лист ТОВ «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС» від 28 серпня 2018 року №77, відповідно до якого 02 грудня 2017 року представниками підприємства на вказаній ділянці дороги роботи не проводилися, а рух транспортних засобів було організовано в двосторонньому режимі по смузі основного руху транспорту, всі належні дорожні знаки були встановлені згідно з вимогами чинного законодавства та відповідно до раніше наданого тимчасового проекту (схеми) організації дорожнього руху на вказаній руху; протокол додаткового огляду місця ДТП від 12 грудня 2017 року разом із схемою до нього, складений слідчим ОСОБА_21 ; протокол допиту ОСОБА_17 від 24 липня 2019 року разом із додатками до нього; оригіналифотозйомки місця ДТП від 02 грудня 2017 року, зробленої на особистий мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_11 ; протоколи слідчих експериментів від 16 грудня 2019 року, проведені слідчим ОСОБА_18 за участі свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 ; протокол проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2018 року за участю свідка ОСОБА_17 ; протоколи проведення слідчих експериментів від 25 квітня 2018 року за участю свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_14 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є потерпіла ОСОБА_12 ; свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_13 ; лікарське свідоцтво про смерть №2407 від 04 грудня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на автодорозі «Дніпро-Запоріжжя» внаслідок отриманих травм під час ДТП.

Окрім цього, судом першої інстанції було досліджено ряд експертних висновків, а саме: №2407 від 21 грудня 2017 року; №6/10.2/1221 від 18 грудня 2017 року; №6/10.4/1239 від 22 січня 2018 року; №3552-19 від 16 серпня 2019 року; №5/10.1/485 від 17 липня 2018 року; №СЕ-19/108-22/4475-ІТ від 17 червня 2022 року.

Також, судом першої інстанції в ході судового провадження були допитані потерпіла ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_30 . Та судові експерти, ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 .

Досліджуючи вищевказані письмові докази та оцінюючи покази допитаних свідків на предмет того, чи доводять вони вину ОСОБА_11 у порушенні п. 12.9 (б) ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку із настанням ДТП, внаслідок якої померла неповнолітня ОСОБА_13 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вони не узгоджуються між собою в частині наявності або відсутності на місці ДТП дорожнього знаку 3.29 обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год., у зв`язку із чим не прийняв їх до уваги під час судового провадження.

При цьому, суд першої інстанції в мотивувальній частині свого рішення не навів достатніх підстав, з яких він дійшов висновку про неналежність та недопустимість таких доказів і показів свідків, а лише фактично обмежився тим, що вони не узгоджуються між собою та відкинув їх при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 286 КК України. Мотивів, з яких суд за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, взяв до уваги одні докази і відкинув інші мотивувальна частина виправдувального вироку не містить, як і не містить оцінки суду першої інстанції показів свідків в частині швидкості руху автомобіля обвинуваченого, які в подальшому були використані в ході проведення експертних досліджень за вихідні дані, що у відповідності до ст. ст. 410, 411 КПК України свідчить про неповноту судового провадження.

Натомість, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення дійшов висновку про належність та допустимість показів допитаного ним свідкаОСОБА_14 , який показав суду, що в день подій, на місці ДТП дорожнього знаку 3.29 обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год., взагалі не було. Вказував, що машина «FIAT DOBLO»під керуванням обвинуваченого рухалась в складі колони, швидкість їх складала приблизно 60-70 км/год., інтервал між автомобілями складав 5 метрів, водію автомобіля «FIAT DOBLO»не було видно пішохода.

В свою чергу, 25 квітня 2018 року під час проведення органом досудового розслідування слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 , свідок пояснював, що швидкість руху автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 складала 100 км/год., водію вказаного транспортного засобу було добре видно пішохода з робочого місця.

Отримані під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 дані щодо швидкості руху автомобіля «FIAT DOBLO» були в подальшому використані для проведення експертизи №3552-19 від 16 серпня 2019 року та покладені в основу обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Протокол проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2018 року за участі свідка ОСОБА_14 досліджений судом першої інстанції в ході судового провадження, недопустимим та неналежним доказом не визнаний.

При цьому, в ході судового провадження судом першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 23, 94 КПК України, взагалі не було надано оцінки щодо такої розбіжності та прямо протилежності показів свідка ОСОБА_14 , як і не наведено мотивів, з яких суд дійшов висновку, про те, що отримані в ході судового провадження покази свідка ОСОБА_14 є достовірними, мають перевагу над тими показами, що були надані в ході проведення слідчого експерименту, протокол за результатом якого прийнятий судом до уваги як належний та допустимий доказ, та в подальшому використані за вихідні дані при проведенні експертизи №3552-19 від 16 серпня 2019 року.

Досліджуючи в ході судового провадження висновок експерта №3552-19 від 16 серпня 2019 року, місцевим судом було встановлено, що з наведеної таблиці у варіантах з 1-4 швидкість 100 км/год.; 5-8 - швидкість 90 км/год; 9-12 - швидкість 70 км/год; 15-16 швидкість - 50 км/год водій ОСОБА_11 не мав можливості зупинити керований автомобіль до місця наїзду. У варіантах номер 13-14 - швидкість 50 км/год (за вихідними даними отриманими від свідка ОСОБА_17 ) у обвинуваченого така можливість була. Оскільки водій ОСОБА_11 здійснював рух із перевищенням дозволеної швидкості руху, то за умов руху автомобіля «FIAT DOBLO» з дозволеною швидкістю 40 км/год. обвинувачений мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. При заданих вихідних даних дії водія автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_11 не відповідали вимогам п. п. 12.3, 12.9 (б) ПДР та заборонного знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості» ПДР і перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

В свою чергу, відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку експерта №5/10.1/485 від 17 липня 2018 року, в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до пунктів 12.9 (б) та 12.3 ПДР та при русі з фактичною швидкістю руху 100 км/год не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, при заданих вихідних даних. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_11 при русі з максимально допустимою швидкістю руху автомобіля на даній ділянці дороги 40 км/год мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзд, при згаданих вихідних даних. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_11 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв`язку даною ДТП. Дії водія автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_11 не відповідали вимогам п. 12.9 (б) ПДР, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з даною ДТП.

Тобто, судом першої інстанції після дослідження вищенаведених висновків було встановлено їх суперечливість одне одному в частині відповідності дій водія ОСОБА_11 вимогам п. 12.3 ПДР.

У зв`язку і встановленими в ході судового провадження розбіжностями в частині відповідності дій водія ОСОБА_11 вимогам п. 12.3 ПДР у висновках експертів №3552-19 від 16 серпня 2019 року та №5/10.1/485 від 17 липня 2018 року, судом першої інстанції було призначенопроведення комісійної автотехнічної експертизи.

На виконання вказаної ухвали, було проведено експертизу №СЕ-19/108-22/4475-ІТ від 17 червня 2022 року, висновок якої досліджено судом першої інстанції та відповідно до якого, експертами на перші три питання, вказані в ухвалі суду надано по 5 варіантів відповідей в залежності від того, в зоні дії яких дорожніх знаків було місце ДТП.

В дорожньо-транспортній ситуації, що розглядається, водій автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_11 при швидкості руху 100 км/год. не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, а при швидкості руху 40 км/год. - мав таку можливість.

Також, висновком експерта №СЕ-19/108-22/4475-ІТ від 17 червня 2022 року встановлено недоліки проведених слідчих експериментів від 25 квітня 2018 року за участі свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_28 та ОСОБА_14 .

Зокрема, у відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2018 року за участі свідка ОСОБА_17 не встановлено розташування місця наїзду на пішохода відносно меж проїзної частини, а вказано лише відстань, яку подолала пішохід з моменту виходу на проїзну частину до моменту наїзду. Не вказано розташування вантажного автомобіля відносно місця наїзду в момент виходу пішохода на проїзну частину та розташування автомобіля Фіат відносно меж проїзної частини під час руху.

У відповідності до протоколів проведення слідчих експериментів від 25 квітня 2018 року за участі свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_14 , теж не встановлено розташування місця наїзду на пішохода відносно меж проїзної частини, а вказано лише відстань, яку подолала пішохід з моменту виходу на проїзну частину до моменту наїзду. Не вказано розташування автомобіля Фіат відносно меж проїзної частини під час руху.

При цьому, експертами перевірено встановлені слідчим дані під час проведення слідчих експериментів від 25 квітня 2018 року за участі свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та встановлено невідповідність розташування вантажного автомобілю в момент настання видимості пішохода для водія автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 .

У висновку №СЕ-19/108-22/4475-ІТ від 17 червня 2022 року експертами вказано, що така невідповідність може вплинути на момент настання видимості пішохода для водія автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 , а отже й на отримані висновки самої експертизи.

Під час допиту судом першої інстанції експерти ОСОБА_33 та ОСОБА_35 повідомили суду, що використовували вихідні дані, отримані під час складання слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_28 та ОСОБА_14 , покази якого, в свою чергу, в частині наявності дорожнього знаку 3.29 та швидкості руху автомобіля «FIAT DOBLO» під керуванням ОСОБА_11 суперечили один одному та залишились без належної оцінки суду першої інстанції та пояснили, що на схемах до протоколів проведення слідчих експериментів позначено, що автомобілі ОСОБА_11 та ОСОБА_28 рухаються не в зустрічному напрямку, а в попутному, тобто, один з автомобілів рухається заднім ходом. За умови виконання правильної розтяжки автомобілів видимість пішохода може змінитися, а тому можуть змінитися і результати експертизи, а під час проведення слідчого експерименту була допущена помилка. Відстань автомобіля «FIAT DOBLO» по розташуванню до ширини дороги також може впливати на встановлення видимості пішохода, а під час проведення слідчого експерименту цього не було встановлено, оскільки для об`єктивного висновку повинні бути об`єктивні дані. Оскільки до основних вихідних даних належить момент настання видимості пішохода для водія автомобіля «FIAT DOBLO», то в залежності від такої величини висновки можуть бути іншими. Крім того, експертами вказано про те, що вантажний автомобіль із-за якого вибігла дівчинка, рухався в колоні, та наявність вантажних автомобілів попереду нього також могла вплинути на момент настання видимості пішохода для водія автомобіля «FIAT DOBLO», а могло й не вплинути.

Під час отримання таких вихідних даних експерти зазначили, що слід використовувати автомобіль, який був учасником ДТП для того, щоб визначити величину сповільнення швидкості автомобіля. В разі використання іншого автомобіля, таке сповільнення може бути іншим у зв`язку з тим, що буде інша гальмівна система. Також слід становити коефіцієнт зчеплення з дорожнім покриттям на момент ДТП з урахуванням погодних умов у той день. Під час виконання експертизи експерти використовували Методичні рекомендації щодо вологості покриття, а гальмівний шлях автомобіля можливо встановити за умови наявності слідової інформації гальмування. Також, експерти зазначили що враховували всі варіанти наявності дорожніх знаків, в тому числі і знаків 5.45 «початок населеного пункту» на білому фоні та обмеження швидкості руху в такому випадку 50 км/год., та знаку 5.47 «початок населеного пункту» на синьому фоні і відсутність обмеження швидкості руху в такому випадку і дію попередніх знаків обмеження швидкості руху.

Таким чином, експертами при проведенні судової комісійної авто технічної експертизи №СЕ-19/108-22/4475-ІТ від 17 червня 2022 року було встановлено можливі невідповідності, суперечності та розбіжності при проведенні слідчих експериментів від 25 квітня 2018 року за участі ОСОБА_17 , ОСОБА_28 та ОСОБА_14 , та вказано на доцільність проведення додаткових слідчих експериментів за участі вказаних свідків, які в подальшому можливо б було використати для проведення експертного дослідження з метою усунення наведених недоліків та з`ясування причинно-наслідкового зв`язку між діями водія автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 та настанням ДТП, внаслідок якого загинула неповнолітня ОСОБА_13 .

У зв`язку із цим, прокурором в ході судового провадження було заявлено клопотання про доручення органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії під час судового розгляду кримінального провадження з метою усунення протиріччя та неточностей, про які вказали судові експерти ОСОБА_33 та ОСОБА_35 , яке ухвалою суду від 14 квітня 2023 було частково задоволено та надано органу досудового розслідування час на проведення слідчого експерименту до 14 травня 2023 року.

Проте, у встановлений судом строк орган досудового розслідування не вклався, слідчий експеримент за участі свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_11 не провів. У задоволенні повторного клопотання прокурора щодо проведення слідчого експерименту, зокрема, надання більшого часу для даної слідчої дії, та відкладення розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції в своєму рішенні дійшов висновку про те, що, заявляючи клопотання про проведення слідчого експерименту, орган досудового розслідування визнав висновок комісійної експертизи від 17 червня 2022 року №СЕ-19/108-22/4475-ІТ (яка була проведена з метою усунення розбіжностей, встановлених у висновках від 17 липня 2018 року №5/10.1/485та від 16 серпня 2019 року №3552-19), таким, що не містить достатніх доказів щодо винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відкинувши висновки даних експертиз та не прийнявши їх до уваги.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вбачає в них передчасність, яка призвела до неповноти судового провадження, виходячи з наступного.

Так, в ході судового провадження під час дослідження зібраних органом досудового розслідування письмових доказів, було встановлено нові об`єктивні обставини, зокрема, щодо наявності істотних недоліків протоколів проведення слідчих експериментів від 25 квітня 2018 року за участі свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_11 , які на стадії досудового розслідування не були відомі слідчим, оскільки жоден із експертів не вказав на можливу невідповідність проведених слідчих експериментів реальним обставинам кримінального провадження у висновках від 16 серпня 2019 року №3552-19 та від 17 липня 2018 року №5/10.1/485, на яких ґрунтується висунуте ОСОБА_11 обвинувачення, за ч. 2 ст. 286 КК України, а відтак такі недоліки не могли бути усунуті органом досудового розслідування шляхом проведення повторних слідчих експериментів.

З огляду на це, метою заявленого прокурором в ході судового провадження клопотання про проведення слідчого експерименту за участі свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_11 було з`ясування та перевірка моменту настання видимості пішохода для водія автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_11 , швидкості руху автомобіля автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 та подальшого встановлення експертним шляхом наявності причинно-наслідкового зв`язку в діях ОСОБА_11 із настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула неповнолітня ОСОБА_13 , тобто, з`ясування тих обставин, що мають істотне значення для розгляду кримінального провадження, повноти перевірки судом першої інстанції обставин ДТП, за яких органом досудового розслідування ОСОБА_11 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та прийняття остаточного судового рішення в даному кримінальному провадженні.

В свою чергу, задовольняючи клопотання прокурора про проведення слідчого експерименту за участі свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_11 суд першої інстанції таким чином погодився із тим, що неповнота та невірність отриманих вихідних даних під час проведення слідчих експериментів від 25 квітня 2018 року за участі свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , використаних як для проведення судових експертиз органом досудового розслідування №3552-19 від 16 серпня 2019 року, №5/10.1/485 від 17 липня 2018 року, так і судом першої інстанції №СЕ-19/108-22/4475-ІТ від 17 червня 2022 року підлягає усуненню шляхом проведення нового слідчого експерименту, вихідні дані якого можливо б було використати для проведення нового експертного дослідження з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Виконання слідчого експерименту судом першої інстанції було доручено слідчому СВ ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. На виконання ухвали суду від 14 квітня 2023 року слідчому надано строк в 1 місяць, при цьому, саму ухвалу судом фактично надіслано лише 19 квітня 2023 року, тобто, через 5 днів після її постановлення, а отримано слідчим 20 квітня 2023 року, чим скорочено встановлений строк з 1 місяця до 3 тижнів.

На виконання ухвали суду від 14 квітня 2023 року про проведення слідчого експерименту, слідчим СВ ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області до суду першої інстанції було направлено матеріали, відповідно до яких слідчий надав пояснення з приводу яких не вдалось вчасно виконати ухвалу суду, які суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального законодавства залишив недослідженими, неоголошеними та без надання їм будь-якої оцінки.

Зокрема, невиконання ухвали суду фактично пов`язано із тим, що суд першої інстанції несвоєчасним направленням копії судового рішення обмежив орган досудового розслідування у часі проведення слідчого експерименту, який, в свою чергу, потребує значної підготовки - зібрання свідків подій в умовах максимально наближених до дня ДТП. Тобто, органу досудового розслідування, враховуючи складність обставин кримінального провадження, за яких стався наїзд на неповнолітню потерпілу, необхідно було створити максимально наближену обстановку із врахуванням погодних умов, які мають значення для покриття дороги, врахуванням необхідності залучення до проведення слідчого експерименту колони військових вантажних автомобілів, бензовозів, або, приймаючи до уваги введений воєнний стан в Україні, а відтак і відповідну складність із залученням колони військових автомобілів, машин, що за своїми розмірами та габаритами будуть наближені до військових бензовозів, які були на місці ДТП в день подій, а також, процесуальної можливості та часу на встановлення даних щодо місця знаходження учасників подій (свідків) та зібрання їх, в обстановці наближеної до дня ДТП, для проведення слідчих дій.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, є поважними та вагомими, і такими, що залишились поза увагою суду першої інстанції, а тому, відмова суду першої інстанції у продовженні строку органу досудового розслідування для проведення слідчого експерименту, враховуючи складність відтворення обстановки наближеної до дня ДТП, є передчасною. До того ж, як було вище зазначено, проведення даного слідчого експерименту викликано необхідністю усунення розбіжностей у висновках судових експертів, які в інакший спосіб усунути неможливо, з метою повного встановлення обставин вчинення наїзду на неповнолітню потерпілу, з чим погодився суд першої інстанції призначаючи проведення слідчого експерименту, однак, значно обмежив орган досудового розслідування у часі встановленням малого терміну на виконання та несвоєчасним направленням копії ухвал слідчому, не врахував поважність підстав з яких не було виконано ухвалу своєчасно та не врахував обсяг необхідних підготовчих дій, їх складності, для організації наближеної до ДТП обстановки, що в сукупності свідчить про неповноту та однобічність судового провадження.

Також, колегія суддів вбачає неповноту судового розгляду під час вирішення клопотання прокурора щодо призначення авто-технічної експертизи з метою встановлення експертним шляхом швидкості руху автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 в момент наїзду на пішохода, спроможності показань свідка ОСОБА_14 з технічної точки зору при швидкості руху автомобіля - 60, 70 та 100 км/год, наявності невідповідностей в діях водія ОСОБА_11 вимогам ПДД, які знаходяться в причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин кримінального провадження, вбачається, що швидкість руху автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 встановлено відповідно до показань свідків, а саме, 100 км/год. При цьому, під час досудового розслідування швидкість руху автомобіля не встановлено експертним шляхом у зв`язку з відсутністю слідової картини на місці ДТП, а саме, відсутності гальмівного шляху автомобіля, так як ОСОБА_11 не гальмував перед наїздом на неповнолітню потерпілу.

Після направлення обвинувального акту до суду на розгляд, з червня 2020 року з`явилась процесуальна можливість провести експертне дослідження та встановити швидкість руху автомобіля за відсутності гальмівного шляху на місці ДТП, оскільки Дніпропетровським ДНІСЕ проводиться таке дослідження за методикою проведення розрахунків у разі наявності вихідних даних щодо характеристики автомобіля та відстані яку подолав пішохід внаслідок удару автомобілем.

Такі вихідні дані, щодо характеристики автомобіля під керуванням обвинуваченого та відстані, яку подала неповнолітня потерпіла до моменту зіткнення з автомобілем наявні в матеріалах кримінального провадження, не потребують додаткових слідчих дій та можуть бути використані експертом для встановлення швидкості руху автомобіля, що має суттєве значення для з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення. Проте, суд першої інстанції не звернув на це належної уваги та передчасно прийшов до висновку про необхідність відмовити прокурору у призначенні авто-технічної експертизи, вмотивуваши таке рішення тим, що органом досудового розслідування вчасно не було проведено слідчий експеримент, що є окремою процесуальною дією, не пов`язаною із проведенням авто-технічної експертизи. Біль того, відмовляючи у призначенні авто-технічної експертизи суд першої інстанції порушив норми кримінального процесуального законодавства України та прийняв рішення щодо відмови у призначенні експертизи на місці, без видалення до нарадчої кімнати та постановлення процесуального судового рішення у формі ухвали, в якому повинні бути наведені підстави, з яких суд відмовляє у призначенні авто-технічної експертизи.

Додатково, колегія суддів звертає увагу, що необхідність проведення авто-технічної експертизи з метою встановлення швидкості автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 також може бути зумовлена розбіжністю показів свідка ОСОБА_14 , який на стадії досудового розслідування надавав покази про швидкість руху автомобіля обвинуваченого 100 км/год, а на стадії судового провадження істотно змінив свої покази та вже вказував про швидкість руху автомобіля обвинуваченого 60-70 км/год., що залишилось поза оцінкою суду першої інстанції і в ході судового провадження місцевим судом такі розбіжності не усунуті, не встановлено підстав та обставин, за яких свідок ОСОБА_14 істотно змінив свої покази, на яких ґрунтувалась більшість зібраних органом досудового розслідування письмових доказів, зокрема, проведених судових експертиз.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що судом першої інстанції напротязі досить тривалого часу, протягом якого здійснювався розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України, за наявності істотних суперечностей в показах свідків, як до швидкості руху автомобіля обвинуваченого, так і до наявності або відсутності на місці ДТП дорожнього знаку 3.29, що знаходиться у причинному зв`язку із інкримінованим обвинуваченому порушенням п. 12.9 (б) ПДР України, взагалі не було встановлено швидкості руху автомобіля «FIAT DOBLO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 , яка б на думку суду першої інстанції узгоджувалась із дослідженими ним письмовими доказами та встановленими обставинами справи.

Поміж іншого, про неповноту судового провадження свідчить і залишення судом першої інстанції без дослідження та належної оцінки інформаційного листа та викопіювання постійної схеми організації дорожнього руху ділянки автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя /через м. Кременчук/-Маріуполь» в межах с. Кам`яне (в минулому - Новий Світ), який був отриманий слідчими на стадії досудового розслідування як доказ у відповідності до ст. ст. 84, 99 КПК України, а в подальшому згідно ст. 209 КПК України відкритий всім учасникам кримінального провадження.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов висновку про недоцільність дослідження вказаного листа, вмотивувавши своє рішення тим, що раніше стороною обвинувачення вже було долучено тимчасову схему організації дорожнього руху, яка діяла на ділянці дороги, де сталася ДТП, внаслідок якої загинула неповнолітня ОСОБА_13 .

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом не було надано оцінки тому, що тимчасові дорожні знаки, які були встановлені відповідно до тимчасової схеми організації дорожнього руху на момент проведення ремонтних робіт на ділянці дороги, де стався наїзд на пішохода ОСОБА_13 , не відміняють дію постійних дорожніх знаків, встановлених відповідно до постійної схеми організації дорожнього руху, у дослідженні якої судом першої інстанції було відмовлено без наведення на те вмотивованих підстав.

На думку колегії суддів, необхідність дослідження інформаційного листа та викопіювання постійної схеми організації дорожнього руху ділянки автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя /через м. Кременчук/-Маріуполь» в межах с. Кам`яне (в минулому - Новий Світ) зумовлена тим, що це надасть можливість встановити всю реальну дорожню обстановку, яка регулювалась як тимчасовими так і постійними дорожніми знаками, зокрема, 5.47 та 5.48 (населений пункт), 5.35.1 (пішохідний перехід), 5.35.2 (пішохідний перехід), 1.14.1 (зебра-нерегульований дорожній перехід), 5.26 (місце для розвороту), які діяли в районі місця ДТП.

Залишення судом першої інстанції поза увагою вказаного листа позбавило суд можливості оцінити з точки зору допустимості та взаємозв`язку протокол огляду місця події, надати всебічну оцінку доказам, які ним були фактично відкинуті без усунення розбіжностей та істотних суперечностей, зокрема, в показаннях свідків щодо наявності дорожнього знаку 3.29 - обмеження швидкості руху 40 км/год., протоколу додаткового огляду місця події, яким встановлено наявність дорожнього знаку 3.29, фото, долученим потерпілим ОСОБА_17 яким встановлено наявність дорожнього знаку 3.29, оскільки вказаний знак розташовувався саме на стійці знаку 5.26 (місце для розвороту), відображеного постійною схемою організації дорожнього руху, залишеною поза увагою судом першої інстанції.

Також, недослідження судом першої інстанції вказаного листа призвело до того, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки діям водія ОСОБА_11 , зокрема, його обов`язку забезпечення особливої уваги в районі дії знаків 5.48 (населений пункт), 5.35.1 (пішохідний перехід), на ділянці дороги, де відбулось ДТП, що не тільки призвело до неповноти судового провадження, а й позбавило сторону обвинувачення процесуальної можливості скористатись своїм правом, передбаченим ст. 338 КПК України, на зміну формулювання обвинувачення на стадії судового провадження, з огляду на наявність встановлених на місці події у відповідності до постійної схеми знаків 5.47 та 5.48 (населений пункт), які регулюють швидкість руху і дія яких тимчасовими знаками не відміняється.

Всі вищенаведені недоліки колегія суддів позбавлена можливості усунути самостійно у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, оскільки вони не були предметом дослідження та ретельної перевірки на стадії судового провадження місцевим судом.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що така неповнота судового провадження призвела до залишення поза увагою суду нез`ясованих обставин кримінального провадження, а саме, швидкості руху автомобіля обвинуваченого, виконання ним встановлених як постійних, так і тимчасових знаків дорожнього руху, настання моменту видимості пішохода для водія та подальшого встановлення експертним шляхом наявності причинно-наслідкового зв`язку в діях ОСОБА_11 із настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула неповнолітня ОСОБА_13 , тобто, з`ясування тих обставин, що мають суттєве значення для вирішення питання щодо наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та ухвалення законного, обґрунтованого, справедливого та остаточного судового рішення, що у розумінні ст. ст. 409, 410, 415 КПК України є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Доводи прокурора та адвоката потерпілої, викладені в апеляційних скаргах, щодо допущення судом першої інстанції неповноти судового розгляду та істотних порушень кримінального процесуального законодавства України, підлягають ретельній перевірці судом першої інстанції під час нового розгляду із надання їм відповідної оцінки в мотивувальній частині судового рішення.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 410, 411, 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_12 задовольнити частково.

Виправдувальний вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року відносно ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4