УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2023 р. смт. Тиврів

Слідчий суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів, клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП в Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000182 від 28.09.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СВ відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП в Вінницькій області майор поліції ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням у якому зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи зняту та погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, та будучи обізнаним у тому, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє Законом України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 01 травня 2023 року № 245/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року) вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 27.09.2023, приблизно о 21:00 год., з метою вирішення виниклого раніше в нього конфлікту із ОСОБА_8 , прийшов разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 до будинку ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В подальшому, перебуваючи в будинку, під час вирішення конфлікту із ОСОБА_8 , в ОСОБА_5 виник єдиний прямий умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 , з яким в нього виникло непорозуміння через конфлікт із ОСОБА_8 .

Надалі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, не приховуючи наміру протиправного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , в присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , шляхом ривка зірвав із плеча ОСОБА_11 чоловічу сумку із ремінцем, з якої висипав на підлогу речі, відшукав серед них гроші в сумі 100 грн. та якими повторно незаконно заволодів, помістивши собі до кишені штанів.

Продовжуючи свій злочинний єдиний умисел на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку, відшукав в кімнаті на видному місці планшет марки "Lenovo", вартістю 400 грн., та свідомо знаючи про те, що даний планшет належить потерпілому ОСОБА_11 , в присутності останнього, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, відкрито повторно незаконно ним заволодів.

З викраденим ОСОБА_5 з місця злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

В порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 затримано 28.09.2023 о 17 год. 30 хв. та 29.09.2023, відповідно до ст.ст. 277, 278 КПК України, відносно останнього складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення обґрунтована, що підтверджується доказами, які зібрані в кримінальному провадженні:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.09.2023, де заявник вказує на відкрите заволодіння його майном ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 28.09.2023, в ході якого оглянуто місце вчинення злочину;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 28.09.2023, де останній вказує, що ОСОБА_5 відкрито незаконно заволодів його майном;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.09.2023, який був очевидцем того як ОСОБА_5 незаконно відкрито заволодів майном ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.09.2023, в присутності якого ОСОБА_5 незаконно відкрито заволодів майном ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 28.09.2023, який бачив як ОСОБА_5 в його присутності незаконно відкрито заволодів майном ОСОБА_11 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, маючи їх анкетні дані, знищити та сховати здобуте злочинним шляхом майно, яке має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені ризики є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Стан здоров`я та вік ОСОБА_5 дозволяє утримувати його під вартою.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст.178 КПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно ст.183 ч.1 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд приймає до уваги положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, згідно якого взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано фактом вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, оскільки справжні інтереси суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Органом досудового розслідування 29.09.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Окрім цього, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86; 26 червня 1991).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Феррарі- Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37,15) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, що обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення умисних злочинів корисливого характеру, за що судимість не знята та не погашена, на момент затримання був умовно-достроково звільнений 21.09.2023 року з місць позбавлення волі за відбування раніше вчиненого покарання, невідбутий строк якого становить 1 рік 2 місяці 13 днів, не має постійного джерела заробітку, неодружений, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, а також тим, що усвідомлюючи, що будучи раніше неодноразово судимим за майнові злочини, у разі доведеності вини та визнання його винним, йому загрожує реальна міра покарання.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні може впливати на свідків, потерпілого, з якими він раніше знайомий, знищити та сховати здобуте ним злочинним шляхом майно, місцезнаходження якого на даний час невідоме.

Вищевказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

Будь-яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання під вартою немає.

Таким чином, суд переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч.3 ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Так, враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави в межах завданих кримінальними правопорушеннями матеріальних збитків в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 207120 (двісті сім тисяч сто двадцять) гривень.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селище Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.11.2011 Тиврівським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, 22.02.2012 Тиврівським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, 23.06.2016 Тиврівським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 15.10.2019 Тиврівським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі 21.09.2023, термін невідбутого покарання 1 рік 2 місяці 13 днів, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 27 листопада 2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 207120 (двісті сім тисяч сто двадцять) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (Одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, Рахунок UA 0000401, , Банк ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницькій області , МФО 820172).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, на ОСОБА_5 будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон;

Якщо ОСОБА_5 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено о 15-30 год. 02 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1