ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3941/23 Справа № 193/1352/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, обвинуваченому ОСОБА_7 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , строком на 60 діб, тобто до 06 січня 2024 року включно. Раніше визначену щодо обвинуваченого ОСОБА_7 заставу у кримінальному провадженні зменшити до двохсот шістдесяти одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 700 524 (сімсот тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні, із покладенням відповідних обов`язків.

Із вказаним судовим рішенням не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із застосуванням застави у видя 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 805 200, 00 гривень. На обґрунтування своїх вимог вказує, що при зменшені розміру застави судом не враховано вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан обвинуваченого, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Звертає увагу, що в даному випадку слід прийняти до уваги, що внаслідок вказаної ДТП загинуло троє осіб, з яких двоє є працівниками правоохоронних органі, що без сумнівів створює резонанс у суспільстві.

Наголошує, що тенденція щодо зменшення розміру застави, як альтернативи запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , на противагу скоєного кримінального правопорушення та смерті трьох осіб створює хибне уявлення про цінність людського життя та поступово нівелює, у разі внесення такої застави, дотримання обвинуваченим обов`язків, надасть останньому можливість затягувати судовий процес або уникнути покарання взагалі шляхом переховування від суду.

Також прокурором зазначено мотиви обґрунтованості заявлених ним ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть трьох потерпілих, що відповідає правовій кваліфікації ч. 3 ст.286 КК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що прокурором оскаржується питання щодо альтернативного запобіжного заходу, а саме зменшення розміру застави.

Як вбачається з наданих матеріалів, суд, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою. Разом з цим, судом першої інстанції зазначено, що під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею на досудовому розслідуванні застосовано для обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 805 200 грн., який у подальшому, залишався без змін як слідчим суддею так і судом, після спрямування обвинувального акту до суду.

Проте, зважаючи на особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має сталі соціальні зв`язки: роботу, постійне місце проживання та реєстрації, допомагає в утриманні неповнолітньої дитини, яка залишилася після смерті його сестри ОСОБА_8 у ДТП, суд під час продовження строку такого запобіжного заходу зменшив розмір застави з 300 до 261 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із таким судовим рішенням, погоджується колегія суддів, оскільки при визначенні розміру застави слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, дані про особу обвинуваченого та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, й визначив розмір застави в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На думку колегії суддів саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтував рішення про зменшення розміру застави, що виклав їх у своєму рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Ці ризики доводиться, зокрема тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, за які може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років. Крім того, на теперішній час жоден із свідків, потерпілих чи експертів судом не допитані. А тому суд вважає, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може схилити їх до зміни показань на свою користь.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про можливість незначного зменшення розміру застави.

Матеріали провадження та апеляційна скарга прокурора не містять об`єктивних даних про необґрунтованість або незаконність зменшення розміру застави.

Отже, доводи прокурора не спростовують висновків суду про можливість зменшення розміру застави, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, обвинуваченому ОСОБА_7 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді