Справа 368/154/21 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4528/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження №0000244 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 26.06.2023,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 26 червня 2023 року ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження на підставі ч. 1 ст. 49 КК України. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 залишено без розгляду, вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки строки притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину до якого віднесено ч. 1 ст. 286 КК України закінчились, він на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України підлягає закриттю.

В апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 указано необґрунтованість оскаржуваної ухвали у зв`язку істотним порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначив, що місцевий суд прийшов до помилкових висновків про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки положення даної норми закону передбачають закриття кримінального провадження в разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Разом з тим, в даному кримінальному провадженні було становлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а саме ОСОБА_9 , що на переконання апелянта, унеможливлювало застосування положень п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України в цьому випадку. Також апелянтом зазначено про те, що сторона захисту свідомо зловживала своїми процесуальними правами, що спричинило умисне затягування судового розгляду даного кримінального провадження та призвело до неможливості встановити вину ОСОБА_9 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні через закінчення строків давності та, відповідно, неможливості вирішення цивільного позову заявленого потерпілою. Вважав, що свідоме ігнорування судом першої інстанції зловживання процесуальними правами стороною захисту та своєчасне невжиття заходів, спрямованих на забезпечення належної явки учасників процесу в судове засідання призвело до закриття кримінального провадження та порушення прав потерпілої ОСОБА_10 . За наведених обставин просив скасувати оскаржувану ухвалу та повернути кримінальне провадження до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

представника потерпілого, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив доводи, викладені у ній та просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілого;

обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення вимог апеляційної скарги представника потерпілого, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Цих вимог закону було дотримано судом першої інстанції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення вчинено 06.06.2020 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України на час вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У відповідності до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_9 нетяжкого злочину минуло понад три роки, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Крім того, відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто суд, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст. 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував того факту, що ним та його адвокатом було заявлене клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, йому роз`яснено наслідки закриття провадження та що він дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для його правильного вирішення та перевіривши наявність обставин, передбачених ст. 49 КК України, встановивши умови і підстави визначені законом України про кримінальну відповідальність та отримавши згоду обвинуваченого ОСОБА_9 на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, обґрунтовано звільнив останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження стосовно нього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд в даному випадку повинен був закрити кримінальне провадження на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки в даному кримінальному провадженні встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Щодо твердження представника потерпілої про затягування обвинуваченим та його захисником судового розгляду вказаного кримінального провадження, то колегія суддів також вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки ознак затягування обвинуваченим та його захисником судового розгляду кримінального провадження не виявлено, справа відкладалася з поважних причин, в тому числі через неявку самої потерпілої.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 26 червня 2023 року щодо ОСОБА_9 є обґрунтованою і вмотивованою, а відтак підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суд Київської області від 26 червня 2023 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 ст. 49 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4