Провадження №1-в/127/562/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 скаргу засудженого ОСОБА_5 про скасування рішення комісії Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» про відмову в представленні до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк від 13.04.2023 та висновку щодо ступеню виправлення засудженого,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга засудженого ОСОБА_5 про скасування рішення комісії Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» (далі ДУ «ВУВП № 1») про відмову в представленні до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк від 13.04.2023 та висновку щодо ступеню виправлення засудженого.

Скарга мотивована тим, що інформація, яка використана при прийнятті рішення комісією установи не відображає реальний стан його виправлення. ОСОБА_5 зауважив, що інформація, взята з його особової справи, висвітлена у висновку неправильно, натомість жодної соціально-психологічної та виховної роботи з ним не проведено. Тому просить суд, визнати незаконним і скасувати рішення комісії ДУ «ВУВП № 1» від 13.04.2023 про відмову у можливості представлення його до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а також висновок щодо ступеню його виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі. Наголосив на тому, що встановлена йому оцінка не відповідає інформації, наявній в його особовій справі.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу засудженого підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки засуджений не довів тієї обставини, що встановлена йому оцінка за висновком була занижена комісією. При цьому зауважив, що жодних перешкод для особистого звернення засудженого до суду щодо застосування до нього положень статті 82 Кримінального кодексу України (далі КК) немає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані суду матеріали заяви та матеріали особової справи, суд дійшов до такого висновку.

З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Хмельницького обласного суду від 20.10.1997 ОСОБА_5 засуджений за частиною четвертою статті 117, частиною другою статті 118, пунктами «е», «ж» та «і» статті 93, частиною першою статті 42, статтею 43 КК в редакції 1960 року до покарання у виді смертної кари - розстрілу. Ухвалою Верховного Суду України від 22.07.1999 зазначений вирок залишений без змін. Ухвалою Хмельницького обласного суду від 04.07.2000 покарання у виді смертної кари ОСОБА_5 замінене на довічне позбавлення волі.

Згідно з пунктом 13-1 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Зі змісту пункту 1 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-(ІІ)/2021 від 16.09.2021 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 КК в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

06.11.2022 набрали чинності Закони України № 2689-ІХ від 18.10.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та № 2690-ІХ від 18.10.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану».

Зазначеними Законами були внесені зміни до КК, КПК та КВК, зокрема, щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Так, Законом № 2690-ІХ внесені зміни до положень статті 82 КК, якими визначено можливість заміни особі, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким (позбавлення волі строком від 15 до 20 років) після відбування нею не менше 15 років призначеного судом покарання.

Відповідно до частини першої статті 82 КК невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

При цьому частиною п`ятою статті 82 КК визначено, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно з частиною шостою статті 82 КК до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини третьої статті 81 КК регламентовано, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, зокрема, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк.

Відповідно до частини третьої статті 154 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК), стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

З наданих суду матеріалів випливає, що рішенням адміністративної комісії ДУ «ВУВП №1» від 13.04.2023 було відмовлено в можливості представлення ОСОБА_5 до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як засудженого, що не став на шлях виправлення.

Визначення ступеню виправлення засудженого здійснюється відповідно до Методики визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 19.01.2023 за № 294/5 (далі Методика).

Зокрема, Методика визначає єдині підходи до визначення ступеня виправлення засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 КК, та в інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Пунктом 2 Розділу І Методики регламентовано, що ступінь виправлення засудженого визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, проведеної згідно з методичними рекомендаціями, визначеними Міністерством юстиції України та з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, а також стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим (далі - Індивідуальна програма засудженого), яка є складовою Щоденника індивідуальної роботи із засудженим, Щоденника соціально-виховної роботи із засудженим неповнолітнім, визначених Положенням про відділення соціально-психологічної служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року № 2300/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 листопада 2013 року за № 1863/24395 (далі - Щоденник), та відображається у висновку щодо ступеня виправлення засудженого (далі - Висновок), форма якого наведена в додатку до цієї Методики.

Пунктом 1 Розділу ІІ Методики визначено, що під час складання проєкту висновку враховуються: інформація, отримана з матеріалів особової справи; дані з Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту; оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначена за допомогою підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту; стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим; дані Щоденника.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Методики складений проєкт висновку подається для подальшого обговорення та розгляду комісією, визначеною розділом VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - комісія).

Методикою визначено, що у структурі висновку передбачаються шість розділів: І «Загальна інформація», II «Критерії оцінки виправлення засудженого», III «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення», IV «Стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи», V «Характеристика під час відбування покарання», VI «Психологічна характеристика засудженого».

Згідно з пунктом 10 Розділу ІІ Методики після обговорення результатів інформації, наведеної у проєкті висновку, комісією підсумовується загальний бал розділів ІІ-VІ та визначається відповідний ступінь виправлення засудженого, а саме: якщо бал варіюється від «0» до «60» включно, то засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 КК; якщо бал становить «61» та вище, то засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 КК.

З наданого суду висновку щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він був складений відповідно до зазначених вище приписів.

Згідно з витягом з протоколу № 11 від 13.04.2023 після обговорення результатів інформації, наведеної у проєкті висновку щодо ОСОБА_5 , комісією підсумовано загальну кількість балів розділів ІІ-VІ висновку, яка становить 49 балів, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни покарання на підставі статті 82 КК, а тому комісією ДУ «ВУВП №1» прийняте про відмову ОСОБА_5 в можливості представлення його до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

З огляду на викладене, враховуючи, що в судовому засіданні об`єктивними, допустимими та достовірними доказами не доведено, що висновок щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_5 був прийнятий з порушенням встановленого порядку, а тому правові підстави для визнання зазначеного висновку, а відтак і рішення комісії ДУ «ВУВП № 1» від 13.04.2023, незаконними відсутні. Саме тому суд дійшов до переконання, що у задоволенні скарги засудженого ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги засудженого ОСОБА_5 про про скасування рішення комісії Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» про відмову в представленні до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк від 13.04.2023 та висновку щодо ступеню виправлення засудженого відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Суддя: