У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2023 Справа №607/22986/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000561 від 26 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Пологи Запорізької області, раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в якому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000561, яке розпочато 26.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

27.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч із 10 на 11 серпня 2023 року, у ОСОБА_4 , який перебував у житловому будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаний із вагінальним проникненням в її тіло, з використанням геніталій, з метою задоволення своїх сексуальних потреб.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті, направленого на статеву свободу та недоторканість малолітньої потерпілої, ОСОБА_4 , знаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою, використовуючи стан дитини в особливо вразливих для неї обставинах, з причин її безпорадного стану, а також те, що ОСОБА_7 у зв`язку із малолітнім віком позбавлена можливості усвідомлювати характер вчинених щодо неї протиправних дій, розуміючи та усвідомлюючи, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності, нехтуючи цим, діючи протиправно, ОСОБА_4 , скористався тим, що малолітня ОСОБА_7 , спала разом із ним на одному ліжку, користуючись своєю фізичною та віковою перевагою над потерпілою, а також відсутністю сторонніх осіб, знаючи і передбачаючи настання фактичної та потенційної шкоди для дитини, засунув свою праву руку ОСОБА_7 в трусики, а потім зняв їх та ввів свій статевий член їй у піхву, таким чином зґвалтував її.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використання геніталій, незалежно від добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

28.08.2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайоного суду застосовано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою терміном до 23:59 год. 23.10.2023.

17.10.2023 постановою першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000561 від 26.08.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 27.11.2023.

23.10.2023 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, терміном до 27.11.2023 включно.

21.11.2023 сторонам кримінального провадження, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, тому у відповідності до вимог ч. З ст. 290 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

Приймаючи до уваги значний об`єм матеріалів досудового розслідування, який надався для ознайомлення стороні захисту, кількістю учасників кримінального провадження, провести вказану процесуальну дію у строк дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 неможливо, тому виникла необхідність у продовженні цього строку.

Слідчий також вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000561, яке розпочато 26.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

27.08.2023 ОСОБА_4 органом досудового розслідування повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

28.08.2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області застосовано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою терміном до 23:59 год. 23.10.2023.

17.10.2023 постановою першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000561 від 26.08.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 27.11.2023.

23.10.2023 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, терміном до 27.11.2023 включно.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме, інформацією, що міститься у витязі з ЄРДР №0000561 від 26 серпня 2023 року; протоколі допиту малолітньої потерпілого ОСОБА_7 від 26.08.2023; протоколі огляду місця події від 26.08.2023, проведеного у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 26.08.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 26.08.2023; довідці із КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" ТОР; рапортом інспектора-чергового ВП № 2 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 3099 від 26.08.2023; висновку судово-медичної експертизи № 746 від 04.09.2023, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р., ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що продовжують існувати ризики, визначені ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 28.08.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 , а також свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є родичами ОСОБА_4 , у зв`язку із чим підозрюваний може впливати на потерпілу, чинити відповідний тиск, шляхом погрози та може схиляти потерпілих до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ..

Також, слідчий суддя бере до уваги, що в ході досудового розслідування, 21.11.2023 у відповідності до вимог ст.290 КПК України у кримінальному провадженні №0000561 від 26 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.152 КК України, старшим слідчим в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , за дорученням в порядку ч. 1-3 ст. 290 КПК України прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 завершено досудове розслідування та сторонам кримінального провадження надано доступ до вказаних матеріалів досудового розслідування з метою їх ознайомлення.

Враховуючи вищевикладене та ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

Так, з 21.11.2023 по даний час сторона захисту в порядку ч.1-3 ст.290 КПК України, ознайомлюється з матеріалами кримінального провадження.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту не дають підстав для можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею також взято до уваги дані про особу підозрюваного, а також враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину та за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження. При цьому застосований запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, а тому слід продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , водночас в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захиснику адвокату ОСОБА_5 про зміну запобіжному заходу підозрюваному у вигляді особистого зобов`язання, слід відмовити.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на особисте зобов`язання, відмовити.

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000561 від 26 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, без визначення розміру застави, до 10 січня 2024 року включно.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 10 січня 2024 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1