Провадження № 1-кп/127/541/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, відомості про які внесено 23 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, про що подав письмові клопотання, які мотивовані актуальністю ризиків визначених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, вказала, що ризики на які посилається сторона обвинувачення є не доведеними та необґрунтованими. Крім того, ОСОБА_10 заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а в разі залишення особи під вартою застосувати заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому просила врахувати наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, так як у останнього наявна дружина та двоє синів, які перебувають на його утриманні, стан здоров`я, який погіршився в умовах слідчого ізолятора, факт відшкодування потерпілому завданої шкоди та характеризуючи дані щодо обвинуваченого. На підтвердження вказаного долучила до вказаного клопотання відповідні документи. Також ОСОБА_10 зазначила, що у разі прийняття рішення про визначення щодо обвинувачення застави, ОСОБА_6 має намір в подальшому перерахувати вказану суму на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗСУ.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника та просив змінити застосований до нього запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення клопотання, вказав, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого суттєво зменшились, а деякі взагалі відпали. Вказав, що відпав ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час складання обвинувального акту, сторона обвинувачення визначила, що зібраних доказів достатньо для оголошення обвинувачення, тобто будь-яких інших доказів не існує, крім тих, які наявні в сторони обвинувачення. Також відсутній ризик впливу обвинуваченого на потерпілого, оскільки він вже був допитаний в судовому засіданні. Вказав, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від суду. Просив врахувати стан здоров`я обвинуваченого, факт того, що останній має постійне місце проживання, раніше не судимий, тому вважав, що до ОСОБА_4 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника та вказав, що йому необхідно зробити операцію на серці, а в умовах слідчого ізолятора вказану операцію провести неможливо.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказав, що ризики наведені стороною прокурора на даний час відпали. На підставі вказаного, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, а в разі залишення ОСОБА_7 під вартою, просив застосувати заставу, оскільки ОСОБА_7 не здійснював будь-яких насильницьких дій по відношенню до потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив щодо заявленого прокурором клопотання, вказав, що він дійсно раніше судимий, разом з тим судимості на даний момент погашені. Також вказав, що він не перебував у розшуку, що свідчить про відсутність ризику переховування його від суду та взагалі він не має наміру переховуватись від суду. Зазначив, що єдиним доказом вчинення ним кримінального правопорушення є покази потерпілого, які на даний момент нічим не підтверджені. Посилався, на показання свідка ОСОБА_13 , яка на досудовому слідстві не повідомляла жодних обставин щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а на даний момент вказаний свідок не допитаний, оскільки його не доставляють до суду. Крім того, жодного разу потерпілого він до цього не бачив, а з іншими обвинуваченими познайомився лише в умовах слідчого ізолятора. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 заперечив щодо задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою його підзахисному, оскільки ризики прокурором не доведені жодними доказами. Крім того, вказав, що обвинувачений вже довгий період часу перебуває під вартою, а посилання сторони обвинувачення на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є підставою для відмови в обранні більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого. На підставі вказаного, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, а в разі залишення особи під вартою, визначити розмір застави.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_10 щодо зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який. Вказав, що ОСОБА_6 дійсно відшкодував потерпілому завдану шкоду. Щодо інших обвинувачених вважав, що клопотання прокурора є обґрунтованим та саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинувачених.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить із наступного.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2023 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою зі строком дії до 11.02.2024 року.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Види ризиків у кримінальному проваджені визначені Законом та є незмінними для будь-якої стадії кримінального переслідування. Так, ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд приймає до уваги наступне.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років розбавлення волі із конфіскацією майна. Зі змісту обвинувачення вбачається, що ОСОБА_6 діяв з корисливою метою. ОСОБА_6 офіційно не працює, доходу не має, що підтверджує те, що ОСОБА_6 зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки буде потребувати джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має.

Крім цього, відсутність у ОСОБА_6 місця проживання на території м. Вінниці та будь-яких інших соціально-стримуючих факторів у місті де проводиться судовий розгляд, а також усвідомлення обвинуваченим факту того, що йому загрожує довготривале перебування у місцях позбавлення волі, свідчить про наявність ризику ухилення від явки до суду.

Крім цього, актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на свідків, які ще не допитані.

Тому, не зважаючи на думку представника потерпілого, суд враховує сукупність вказаних даних про особу та тяжкість кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, що беззаперечно свідчить що ОСОБА_6 перебуваючи на волі зможе уникнути суду та вчинити інші кримінальні правопорушення. Вказані ризики підсилені і усвідомленням обвинуваченого факту того, що йому загрожує довготривале перебування у місцях позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Розглядаючи можливість застосування ОСОБА_6 домашнього арешту, суд зазначає, що встановлені ризики у справі, а також відсутність у обвинуваченого житла за місцем розгляду справи, свідчать про недоцільність застосування йому домашнього арешту, оскільки вказаний запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Підстав для визначення застави суд не вбачає з огляду на обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення пов`язаного із застосуванням насильства.

Сукупність вказаного свідчить про недоцільності задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд приймає до уваги наступне.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачене покарання від 8 до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Крім цього, ОСОБА_4 перебував у Вінницькій області тимчасово, в нього відсутнє місце проживання на території м. Вінниці, будь-які правові та соціально-стримуючі фактори у місті де проводиться судовий розгляд відсутні. Вказане, переконує суд, що ОСОБА_4 не зможе виконувати процесуальний обов`язок явки до суду на першу вимогу.

Крім цього, актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на свідків, які ще не допитані. Про вказане, на переконання суду, безумовно свідчить насильницький характер кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 , а також думка представника потерпілого, який наголосив на ефективності тримання під вартою для запобігання раніше встановлених ризиків.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі думку представника потерпілого, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

При цьому суд наголошує, що ризики встановлені у справі, а також відсутність у обвинуваченого житла за місцем розгляду справи, свідчать про недоцільність застосування йому домашнього арешту, оскільки вказаний запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Щодо доводів ОСОБА_4 про те, що йому необхідно зробити операцію на серці, а в умовах слідчого ізолятора вказану операцію провести неможливо, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина (п. 1 ч. 1 розділ Х наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 № 1769/5).

Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Таким чином, законодавством України гарантоване надання особам, які утримуються під вартою медичної допомоги в тому числі спеціалізованої та високоспеціалізованої. Вказане свідчить, що у випадку наявності в особи проблем із здоров`ям медичний працівник установи де утримується обвинувачений, зобов`язаний надати необхідну медичну допомогу або направити особу для надання спеціалізованої чи високоспеціалізованої допомоги.

Вирішуючи питання продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд вважає, що прокурором доведено, що ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану за яке передбачається відповідальність у виді позбавлення волі від 8 до 15 років із конфіскацією майна. Вказане підтверджується суттю самого обвинувачення. Крім цього, у ОСОБА_7 відсутні будь-які правові та соціально-стримуючі фактори у місті де проводиться судовий розгляд, в тому числі відсутнє місце проживання на території м. Вінниці. Вказане, а також усвідомлення обвинуваченим факту того, що йому загрожує довготривале перебування у місцях позбавлення волі, свідчить про наявність ризику ухилення його від явки до суду.

Крім цього, згідно обвинувального ату ОСОБА_7 діяв з корисливою метою, офіційно не працює, іншого джерела доходу не має, раніше чотири рази судимий, що свідчить про ризик продовження ОСОБА_7 злочинної діяльності, оскільки він потребуватиме джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має.

Крім цього, актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на свідків, які ще не допитані. Про вказане, на переконання суду, безумовно свідчить насильницький характер кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_7 , а також думка представника потерпілого, який наголосив на ефективності тримання під вартою для запобігання раніше встановлених ризиків.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає, що прокурором доведено, що ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за яке передбачено відповідальність від 8 до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 діяв з корисливою метою, іншого джерела доходу він не має, раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, що в сукупності із обвинуваченням дійсно свідчить про факт того, ОСОБА_5 зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки про вказане свідчать дані про його особу та суть обвинувачення.

Крім цього, прокурором доведено і ризик можливого ухилення ОСОБА_5 від суду, оскільки він перебував у Вінницькій області тимчасово, в нього відсутнє місце проживання на території м. Вінниці.

З огляду на стадію судового розгляду, а саме стадію дослідження доказів у виді показань свідків актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на свідків, які ще не допитані.

Суд не оцінює посилання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що викладені в обвинувальному акті обставини не відповідають дійсності та показання потерпілого на даний момент нічим не підтверджені, тому він кримінального правопорушення не вчиняв з огляду на те, що оцінка обґрунтованості обвинувачення та всіх доказів у справі здійснюється судом під час ухвалення вироку в нарадчій кімнаті. Надання оцінки обвинуваченню, його обґрунтованості та доведеності до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення не допускається.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі думку представника потерпілого, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 194, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - продовжити на 60 діб, починаючи з 01.02.2024 року до 31.03.2024 року, включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - продовжити на 60 діб, починаючи з 01.02.2024 року до 31.03.2024 року, включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - продовжити на 60 діб, починаючи з 01.02.2024 року до 31.03.2024 року, включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - продовжити на 60 діб, починаючи з 01.02.2024 року до 31.03.2024 року, включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: