Справа № 747/676/23
Провадження № 1-кп/747/7/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка кримінальне провадження № 0000122 від 23 вересня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не працює, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, раніше не судимого в силу ст 89 КК України,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2023 року близько 12 години на подвір`ї біля ґанку будинку по АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та співмешканцем його матері ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин виник словесний конфлікт. Під час даного конфлікту ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого ОСОБА_5 впав на спину, а ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні дії, наніс ОСОБА_5 не менше двох ударів ногами по голові та тулубу, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки перелому дев`ятого ребра зліва по передній паховій лінії, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 304 від 20.10.2023 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я терміном більше 21 дня, та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців верхніх та нижніх повік правого та лівого очей, субкон`юктивального крововиливу обох очей, забійної рани верхньої повіки лівого ока, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 304 від 20.10.2023 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями, які виразились у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 22 вересня минулого року у нього виник конфлікт з вітчимом, з якого приводу, вже не пам`ятає, він не стримався і завдав один удар в голову, потім, коли потерпілий упав на землю, ще два рази вдарив його ногою по тулубу. В скоєному щиро розкаюється, запевнив суд, що більше подібне не повториться.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, покарання просить призначити на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників судового розгляду у відповідності до ч.1 ст. 325 КПК України ухвалив провести судовий розгляд без участі потерпілого ОСОБА_5 , оскільки за його відсутності можливо встановити всі обставини кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винність у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив кримінальне правопорушення саме при викладених обставинах, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, при визначенні обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів на обвинуваченого, долучених прокурором в судовому засіданні до матеріалів кримінального провадження за згодою обвинуваченого, та у відповідності до ст. 88 КПК України визнаних допустимими за погодженням сторін. Суд встановив, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями спричинив потерпілому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до не тяжкого злочину. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та вчинення злочину щодо особи похилого віку. Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує також характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме те, що він не судимий в силу положень ст 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілого про обрання міри покарання.

Тому, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та враховуючи обставини справи, вважає за можливе призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення з встановленням іспитового строку, що дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення і яке, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати, речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- попросити публічно пробачення у потерпілого.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1