Справа № 204/8402/23
Провадження № 1-кс/204/2106/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі, клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000780 від 17.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000780 від 17.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до ухвали Красногварійського районного судум. Дніпропетровська від 21.09.2022 року (справа № 204/7546/22, провадження № 1-кс/204/1754/22 було накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме наавтомобіль марки «ВАЗ 21103»реєстраційний НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 .Даний арешт було накладено під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000780 від 17.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, задля подальшого проведення з транспортним засобом відповідних процесуальних дій, для доведення чи спростування події злочину та вини особи, так як цей автомобіль міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Вищезазначеним транспортним засобом на час скоєння ДТП керував та володів саме ОСОБА_5 . На теперішній час по даному кримінальному провадженню проведений огляд вищезазначеного автомобіля, відповідно проведена експертиза технічного стану зазначеного транспортного засобу, проведена транспортно-трасологічна експертиза, проведена автотехніча експертиза, проведені слідчі експерименти, проведені інші необхідні процесуальні, слідчі дії.Тобто на даний час проведені всі необхідні та можливі процесуальні дії із вказаним транспортним засобом, а тому, я вважаю, що в теперішній час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту зазначеного майна.Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Враховуючи викладене, просили скасувати арешт, накладений на автомобіль марки«ВАЗ 21103»реєстраційний НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 . Повернути автомобіль марки «ВАЗ 21103»реєстраційний НОМЕР_1 , особі у якої було вилучене зазначене майно (володільцю) ОСОБА_5 .

В судове засідання адвокат ОСОБА_7 не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 не заперечував, оскільки в рамках досудового розслідування по даному кримінальному провадженню з вказаним автомобілем проведенні автотехнічні дослідження.

Дослідивши надані матеріали, ознайомившись із заявами сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.В статті 169 КПК України зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;4) у разі скасування арешту;5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

В частині 2 статті 174 КПК України зазначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2022 року накладено арешт на майно, яке було вилучено 17 вересня 2022 року під час огляду місця дорожньо-транспортної події, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21103» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 1249, 10.10.2008 ОСОБА_6 , зареєстрованому: АДРЕСА_1 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, користування, розпорядження вказаним майном.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, відповідно до п. 11 листа Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №225-558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», в ухвалі про задоволення клопотання щодо застосування заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен зазначити строк її (ухвали) дії, враховуючи, що: 1) для запобіжних заходів, арешту майна цей строк є пропорційним строку досудового розслідування - два місяці. Сплив строку дії ухвали про застосування заходу забезпечення кримінального провадження свідчить про припинення цього заходу забезпечення та поновлення прав і свобод особи, щодо якої він застосовувався або інтересів якої стосувався.

Усталена практика Європейського суду наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (Рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (заява № 31107/95, П.58 ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (Рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 року (п.42) та Рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року (пп.49-62). Також Суд нагадав, що будь-яке втручання державного органу на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи; необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу; необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (пп. 69, 73 Рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» від 23.09.1982 року. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовується та метою, яку прагнуть досягти (п.50 Рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року).

Як вбачається з заяви прокурора, наданої в судове засідання, проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна він не заперечує, оскільки в рамках досудового розслідування по даному кримінальному провадженню з вказаним автомобілем проведенні всі автотехнічні дослідження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання адвоката та скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2022 року, яке було вилучено 17 вересня 2022 року під час огляду місця дорожньо-транспортної події, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21103» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 1249, 10.10.2008 ОСОБА_6 , зареєстрованому: АДРЕСА_1 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, користування, розпорядження вказаним майном, а також повернути вказаний автомобіль ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст.170-174, 376, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000780 від 17.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2022 року, яке було вилучено 17 вересня 2022 року під час огляду місця дорожньо-транспортної події, а саме на: автомобіль марки «ВАЗ 21103» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 1249, 10.10.2008 ОСОБА_6 , зареєстрованому: АДРЕСА_1 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, користування, розпорядження вказаним майном, а також повернути вказаний автомобіль ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1