Справа № 638/8735/23
Провадження №1-кп/638/8/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні № 0000530 від 24.03.2023, з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Первомайськ, Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, військовослужбовця за контрактом на посаді номеру обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підсудного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 31 від 31.01.2020 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ), відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України 16.11.2022 (№2738-ІХ), з 05:30 години 21.11.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Приписами ст. 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачена єдиноначальність, як один із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, в тому числі і віддавати відповідні накази.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби ЗСУ за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Приписами ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Згідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, незважаючи на вищевказані норми діючого законодавства та будучи достеменно з ними обізнаним, підсудний ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, під час проходження військової служби в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Станом на січень 2023 року, особовий склад роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 мав дислокацію поблизу АДРЕСА_2 .

07 січня 2023 року, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , на загальному шикуванні підрозділу, командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_9 , визначеним ним для виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, а саме : підсудному ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_10 , старшому солдату ОСОБА_11 та молодшому сержанту ОСОБА_12 , які є його підлеглими та щодо яких він є прямим та безпосереднім начальником, усно був доведений наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 02.01.2023 АДРЕСА_3, відповідно до якого : «на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 № 6/3/1/1087кп/дск від 02.01.2023 р. та з метою забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації, наказую : Командиру роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 виділити зі складу роти найбільш підготовлений особовий склад по одному відділенню зі складу гранатометного взводу, кулеметного взводу, та по два відділення з протитанкового взводу в ІНФОРМАЦІЯ_4 Організувати підготовку засобів зв`язку та необхідних матеріально-технічних засобів поповнення боєкомплекту. Визначений особовий склад передати в підпорядкування командирів ІНФОРМАЦІЯ_5 до 23:30 02.01.2023 на КСП роти вогневої підтримки. Перед початком виконання визначених завдань провести інструктаж особового складу щодо дотримання заходів безпеки, правил поводження зі зброєю, заборону перебування без засобів захисту (бронежилет та шолом балістичний). Командирам ІНФОРМАЦІЯ_5 на КСП роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 прийняти в своє підпорядкування визначений особовий склад роти вогневої підтримки», на виконання якого, командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_9 були визначені для виконання бойового завдання вищевказані військовослужбовці, у тому числі і підсудний ОСОБА_4 .

Однак, підсудний ОСОБА_4 , будучи невдоволеним вищезазначеним наказом безпосереднього начальника, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він зобов`язаний виконувати наказ начальника та маючи об`єктивну можливість його виконати, в присутності особового складу підрозділу військової частини НОМЕР_1 , відкрито відмовився виконувати вищевказаний бойовий наказ начальника, про що зазначив у письмовому рапорті, поданому на ім`я командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ст. лейтенанта ОСОБА_9 .

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, не визнав та показав, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, він дійсно 31.01.2020 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 в якої проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «солдат», був обізнаний щодо введення воєнного стану в Україні та положень Статуту ВС ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ і відповідних Законів України, зокрема того, що накази командира підлягають безумовному виконанню, а їх невиконання тягне за собою притягнення до відповідальності. На початку грудня 2022 року він звертався до свого безпосереднього командира ОСОБА_9 з приводу погіршення стану здоров`я - наявності болі в області спини, однак його звернення командир ігнорував, до лікарняного закладу для отримання медичної допомоги не направляв. Вранці 07.01.2023, в місці дислокації його військового підрозділу - н.п. Богуславка, командир роти ОСОБА_9 викликав та наказав йому та іншим військовослужбовцям підрозділу, а саме : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , прибути на визначені бойові позиції для виконання поставлених завдань - заміни (ротації) на позиції інших військовослужбовців. При цьому командир роти ОСОБА_9 безпосередньо наказ не зачитував, завдання поставив усно. Однак він та інші військовослужбовці відмовились виконувати наказ командира. Причиною відмови виконати наказ командира він зазначив наявність болі у спині, про що власноручно зазначив у складеному за пропозицією командира роти рапорті. У вказаний день він продовжив виконувати свої військові обов`язки, так як був призначений командиром черговим у підрозділу. Причиною відмови виконати наказ командира є незадовільний стан його здоров`я, що на його думку заважало виконати наказ командира, а тому свою провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнає. Командир батальйону після отримання написаного ним рапорту, попередив його про кримінальну відповідальність у зв`язку з невиконанням наказу безпосереднього командира. Через тиждень на його рапортом його було переведено до іншої частини, а згодом затримано в межах вказаного кримінального провадження. Після вказаних подій він до лікарняних закладів щодо стану свого здоров`я не звертався. Він є учасником бойових дій, раніше сумлінно виконував накази командирів, має намір і в подальшому боронити Державу Україна від збройної агресії РФ.

Незважаючи на не визнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він станом на січень 2023 року, займав посаду командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та йому, як безпосередньому командиру, був підпорядкований підсудний ОСОБА_4 , який ним характеризується з позитивної сторони. 02.01.2023 надійшов наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 02.01.2023, яким він, як командир роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 повинен був виділити зі складу роти найбільш підготовлений особовий склад щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. На виконання вказаного наказу командира, який був довготривалим та вимагав для його виконання періодичне призначення конкретних військовослужбовців в певні дні з наступною заміною, ним були визначені для виконання наказу військовослужбовці, у тому числі і підсудний ОСОБА_4 . Вказаний наказ ним доводився кожного дня визначеним ним військовослужбовцям, перед тим, як вони повинні були вибути на визначенні бойові позиції. 07.01.2023, близько 09:30 в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , ним, як командиром роти вогневої підтримки, під час шикування визначеним ним для виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному ОСОБА_4 , усно був доведений наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 02.01.2023 щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Наказ ним був наданий конкретно, чітко та ясно. Вказаний наказ підсудний ОСОБА_4 разом із іншими визначеними ним військовослужбовцями, відмовився виконувати. При цьому, підсудний ОСОБА_13 у власноручно написаному без будь-якого примусу рапорті зазначив причину відмови - болі в спині. Об`єктивних причин для відмови виконати наказ командира, ОСОБА_13 не мав, так як перед цим при зверненні до медичної частини, будь-яких захворювань у ОСОБА_13 встановлено не було. Ним ОСОБА_4 були роз`яснення наслідки відмови від виконання наказу командира, у тому числі щодо настання кримінальної відповідальності, однак останній своєї позиції не змінив. У зв`язку з відмовою ОСОБА_4 та інших військовослужбовці від виконання бойового наказу, він був вимушений замість них, направити на бойові позиції іншу групу своїх підлеглим, в тому числі і ОСОБА_14 , яким поставив аналогічний наказ та який вони сумлінно виконали.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він станом на січень 2023 року, займав посаду заступника командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та йому був підпорядкований підсудний ОСОБА_4 , який ним характеризується з позитивної сторони. 07.01.2023 в його присутності, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , командиром роти вогневої підтримки ОСОБА_9 , визначеним ним для виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному ОСОБА_4 , усно був доведений наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 02.01.2023 щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Вказаний наказ підсудний ОСОБА_4 разом із іншими визначеними командиром військовослужбовцями, відмовився виконувати. При цьому, підсудний ОСОБА_13 у власноручно написаному без будь-якого примусу рапорті зазначив причину відмови - болі в спині. Об`єктивних причин для відмови виконати наказ командира, ОСОБА_13 не мав, так як перед цим при зверненні до медичної частини, будь-яких захворювань у ОСОБА_13 встановлено не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він станом на січень 2023 року, займав посаду головного сержанта управління роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та йому був підпорядкований підсудний ОСОБА_4 , який ним характеризується з позитивної сторони. 07.01.2023 в його присутності, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , командиром роти вогневої підтримки ОСОБА_9 , визначеним ним для виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному ОСОБА_4 , усно був доведений наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 02.01.2023 щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Вказаний наказ підсудний ОСОБА_4 разом із іншими визначеними командиром військовослужбовцями, відмовився виконувати, про що зазначив у власноручно написаному рапорті, зазначив причину відмови - незадовільний стан здоров`я, про що також повідомив йому у особистій бесіді, окрім того, посилаючись на наявність стресового стану.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він станом на січень 2023 року проходив військову службу в роті вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . З підсудним ОСОБА_4 він проходив військову службу в однієї частині, останній ним характеризується з позитивної сторони. 07.01.2023 він перебував в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , де йому стало відомо, що підсудний ОСОБА_4 відмовився виконувати наказ командира роти щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Під час відмови ОСОБА_4 він безпосередньо присутнім не був, однак згодом йому стало відомо, що з цього приводу ОСОБА_17 командиру подав письмовий рапорт. Причина відмови ОСОБА_4 йому невідома, з цього приводу він з ним не спілкувався. Після відмови ОСОБА_4 виконати наказ командира, 07.01.2023 командиром роти аналогічний наказ був доведений йому та іншим військовослужбовцями, вони його сумлінно виконали та вийшли на бойові позиції і виконали поставленні завдання. .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що він станом на січень 2023 року проходив військову службу в роті вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . З підсудним ОСОБА_4 він проходив військову службу в однієї частині, останній ним характеризується з позитивної сторони. На початку січня 2023 року він перебував в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , де йому стало відомо, що підсудний ОСОБА_4 відмовився виконувати наказ командира роти щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Під час відмови ОСОБА_4 він безпосередньо присутнім не був. Причина відмови ОСОБА_4 йому невідома, з цього приводу він з ним не спілкувався. Після відмови ОСОБА_4 виконати наказ командира, 07.01.2023 командиром роти аналогічний наказ був доведений йому та іншим військовослужбовцями, вони сумлінно виконали наказ командира, а саме - вийшли на бойові позиції та виконали поставленні завдання.

Також, вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 31 від 31.01.2020, відповідно до якого з вказаного числа підсудний ОСОБА_4 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» та з 31.01.2020 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків. (а.с. 75);

- витягом з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 40 АДРЕСА_3 від 02.01.2023, відповідно до якого командиром зазначеної військової частини, підпорядкованим військовослужбовцям, було поставлено наступне бойове завдання : «на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 № 6/3/1/1087кп/дск від 02.01.2023 р. та з метою забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації, наказую : Командиру роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 виділити зі складу роти найбільш підготовлений особовий склад по одному відділенню зі складу гранатометного взводу, кулеметного взводу, та по два відділення з протитанкового взводу в ІНФОРМАЦІЯ_4 Організувати підготовку засобів зв`язку та необхідних матеріально-технічних засобів поповнення боєкомплекту. Визначений особовий склад передати в підпорядкування командирів ІНФОРМАЦІЯ_5 до 23:30 02.01.2023 на КСП роти вогневої підтримки. Перед початком виконання визначених завдань провести інструктаж особового складу щодо дотримання заходів безпеки, правил поводження зі зброєю, заборону перебування без засобів захисту (бронежилет та шолом балістичний). Командирам ІНФОРМАЦІЯ_5 на КСП роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 прийняти в своє підпорядкування визначений особовий склад роти вогневої підтримки». (а.с. 58);

Як встановлено у судовому засіданні, вищевказаний наказ командира військової части НОМЕР_1 № 40 від 02.01.2023, який є довготривалим, та станом на 07.01.12023 не скасованим, мав свою дію та розповсюджувався на подальший після 02.01.2023 період, так як для виконання потребував періодичного виділення командиром роти вогневої підтримки ОСОБА_9 визначених ним військовослужбовців, 07 січня 2023 року, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , на загальному шикуванні підрозділу, командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_9 , усно був доведений черговим визначеним ним для виконання наказу військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному ОСОБА_4 .

Вказані обставини доведення наказу начальника та визначення для його виконання відповідних призначених командиром роти військовослужбовців, у тому числі і підсудного ОСОБА_4 , були підтверджені у судовому засіданні свідками - командиром роти вогневої підтримки ОСОБА_9 , військовослужбовцями ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та також не заперечувались підсудним ОСОБА_4

- протоколом огляду документу від 17.07.2023, відповідно до якого був оглянутий витяг з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 40 АДРЕСА_3 від 02.01.2023, яке було доведено 07.01.2023 командиром роти вогневої підтримки ОСОБА_9 військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному ОСОБА_4 , та яке останній відмовився виконувати. (а.с.а.с. 59-60);

- рапортом від 08.01.2023, складеним власноручно підсудним ОСОБА_4 та поданим командиру роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , в якому підсудний ОСОБА_4 зазначив про відмову виконувати завдання командира на передньому краю оборони у зв`язку з незадовільним станом здоров`я - стара травма спини. (а.с. 65);

- письмовими поясненнями від 12.01.2023 складеними власноручно підсудним ОСОБА_4 та поданими командиру військової частини НОМЕР_1 , в яких підсудний ОСОБА_4 зазначив, що він 07.01.2023 відмовився виконувати наказ безпосереднього командира ОСОБА_9 заступити на бойове чергування, за станом здоров`я. (а.с. 67);

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 наголошував на тому, що він дійсно після оголошення наказу ОСОБА_9 прибути на визначені бойові позиції для виконання поставлених завдань - заміни (ротації) на позиції інших військовослужбовців, у зв`язку з незадовільним станом здоров`я - травма спини, відмовився виконати наказ начальника, про що власноручно зазначив у письмовому рапорті та поясненнях.

- протоколом огляду документу від 17.07.2023, відповідно до якого був оглянутий рапортом від 08.01.2023, складеним власноручно підсудним ОСОБА_4 та поданим командиру роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , в якому підсудний ОСОБА_4 зазначив про відмову виконувати завдання командира на передньому краю оборони у зв`язку з незадовільним станом здоров`я - стара травма спини. (а.с. 66);

- рапортом від 08.01.2023, складеним командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , в якому він повідомив командира військової частини НОМЕР_1 про відмову підсудного ОСОБА_4 та інших підпорядкованих йому військовослужбовців виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях та ініціював проведення службової перевірки за викладеними ним фактами невиконання наказу начальника. (а.с. 57);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 18 від 08.01.2023 яким було призначено службове розслідування з приводу встановлення обставин та причин невиконання військовослужбовцями роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , у тому числі і підсудним ОСОБА_4 , наказу командира виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях, яке мало місце 07.01.12023. (а.с.а.с. 42-43);

- матеріалами службового розслідування, проведеного визначеної комісією на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 18 від 08.01.2023 з приводу встановлення обставин та причин невиконання військовослужбовцями роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , у тому числі і підсудним ОСОБА_4 , наказу командира виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях, яке мало місце 07.01.12023, в яких зокрема міститься акт службового розслідування за вх.№ 383 від 24.01.2023, яким та іншими матеріалами, за результатами проведеного службового розслідування достеменно встановлено, що 07.01.2023 військовослужбовці роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , у тому числі і підсудний ОСОБА_4 , без будь-яких об`єктивних та поважних причин, відкрито відмовились виконувати поставлене командиром роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 бойове завдання, на виконання наказу командира військової части НОМЕР_1 № 40 від 02.01.2023, тим самим ухились від виконання обов`язків військової служби в бойовій обстановці, а саме : поставленого командиром конкретного бойового завдання, тобто вчинили непокору, що є порушенням відповідних приписів ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. (а.с.а.с. 40-43, 44-56, 61-63, 64);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 24.01.2023, яким за результатами службового розслідування з приводу встановлення обставин та причин невиконання військовослужбовцями роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , у тому числі і підсудним ОСОБА_4 , наказу командира виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях, яке мало місце 07.01.12023, підсудного ОСОБА_4 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено передбачене пунктом в) статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення - «сувора догана». (а.с.а.с. 68-74);

- наданою начальником медичної служби (начальник медичного пункту) військової частини НОМЕР_1 медичною характеристикою від 21.01.2023 щодо стану здоров`я підсудного ОСОБА_4 , відповідно до якої підсудний ОСОБА_4 під час проходження військової служби в зазначеній військовій частині з 2019 року перебував під наглядом лікаря частини. Має задовільний стан здоров`я, у тому числі патології кістково-м`язової не виявлено. Звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я за 2022 рік відсутні. (а.с. 77).

У судовому засіданні сторона захисту просила суд визнати недопустимим доказом матеріали службового розслідування за фактом відмови підсудним ОСОБА_4 виконати наказ начальника, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення суду надані копії матеріалів службового розслідування, а не їх оригінали.

Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо визнання матеріалів службового розслідування за фактом відмови підсудним ОСОБА_4 виконати наказ начальника недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення суду надані копії матеріалів службового розслідування, а не їх оригінали, та вважає таке твердження хибним з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що службове розслідування з приводу встановлення обставин та причин невиконання військовослужбовцями роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , у тому числі і підсудним ОСОБА_4 , наказу командира виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях, яке мало місце 07.01.12023, було призначено відповідним наказам командира військової частини НОМЕР_1 у відношенні не лише у відношенні підсудного ОСОБА_4 , а також інших військовослужбовців, які відмовились разом з ОСОБА_4 виконувати наказ командира, При цьому, наявний у матеріалах службового розслідування акт службового розслідування містить висновки як щодо підсудного ОСОБА_4 , так і інших військовослужбовців.

Окрім того, з дослідженого у судовому засіданні витягу з ЄРДР від 24.03.2023 по кримінальному провадженню № 0000530 вбачається, що уповноваженою особою відповідні відомості щодо вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 УУ України за вищезазначених обставин, були внесені до ЄРДР у відношенні не лише підсудного ОСОБА_4 , а також і інших військовослужбовців, а саме : ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які також притягуються до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, що було зазначено у судовому засіданні стороною обвинувачення та не заперечувалось стороною захисту. (а.с.38).

Приймаючи до уваги наявність окремих кримінальних проваджень у відношенні як підсудного ОСОБА_4 , так і інших військовослужбовців : ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , враховуючи, що оригінали матеріалів службового розслідування перебувають у розпорядженні та на зберіганні військової частини НОМЕР_1 , під час проведення досудового розслідування питання доступу до вказаних матеріалів, відповідно до приписів ст.ст. 159-163 КПК України, сторонами кримінального провадження не ініціювалось, зокрема не ставилось стороною захисту під сумнів автентичність копій зазначених матеріалів їх оригіналам, а тому надана суду стороною обвинувачення належним чином посвідчена уповноваженою особою військової частини НОМЕР_1 копія матеріалів службового розслідування та яка відповідає вимогам ст. 99 КПК України, судом вважається, у відповідності до приписів ст.ст. 85, 86 КПК України, належним та допустимим доказом.

Окрім того, суд не приймає до уваги твердження сторони захисту в частині того, що доведений до підсудного ОСОБА_13 командиром роти ОСОБА_9 наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 02.01.2023 належав був виконувати не ОСОБА_4 , так як в наказі відсутнє його прізвище, а саме командир роти ОСОБА_9 , а також в частині того, що в наказі бойове завдання визначено для виконання станом на 02.01.2023, тоді як пред`явлене обвинувачення щодо невиконання ОСОБА_4 вказаного наказу відноситься до подій, які відбулись 07.01.2023, крім того в частині того, що зазначений наказ командиром ОСОБА_9 не був зачитаний військовослужбовцям, та вважає таке твердження хибним з наступних підстав.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 402 КК України є суспільні відносини, посягання на які передбачає порушення встановленого порядку підлеглості, яке створює неорганізованість та безлад у військових формуваннях, негативно позначається на їх боєготовності та боєздатності.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 402 КК, здійснюється шляхом відкритої відмови від виконання наказу начальника. Наказ може бути віддано усно, письмово чи в інший спосіб.

Отже предметом доказування є наявність складу злочину в діях підсудного, зокрема його об`єктивної сторони - відкритої відмови виконати наказ начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

У судовому засіданні встановлено, що командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_19 та командир роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_9 , станом на 07.01.2023 були прямими начальниками для підсудного ОСОБА_4 , при цьому ст. лейтенант ОСОБА_9 був безпосереднім начальником підсудного ОСОБА_4 , якого з 31.01.2020 було зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та який проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

Приписами ст.ст. 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачена єдиноначальність, як один із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, в тому числі і віддавати підлеглим відповідні накази та перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Приписами ст. 35 Статуту внутрішньої служби ЗСУ чітко визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

У судовому засіданні, з показань свідків : командира роти вогневої підтримки ОСОБА_9 , військовослужбовців ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та безпосередньо дослідженого наказу командира військової части НОМЕР_1 № 40 від 02.01.2023, встановлено, що зазначений наказ командира військової частини є довготривалим, та таким, який станом на 07.01.12023 не скасовано, мав свою дію та розповсюджувався на подальший після 02.01.2023 період, так як для свого виконання потребував періодичного виділення командиром роти вогневої підтримки ст. лейтенантом ОСОБА_9 визначених ним військовослужбовців, ввіреного йому військового підрозділу, для виконання поставленого довготривалого бойового завдання.

Окрім того, у судовому засіданні вищезазначені свідки наголошували на тому, що з визначеною ст. лейтенантом ОСОБА_9 періодичністю, враховуючи оперативну обстановку з зоні бойових дій, на виконання вищевказаного наказу командира, існувала нагальна потреба в проведенні ротаційних заходів щодо заміни військовослужбовців на бойових позиціях, з метою надання їм відпочинку, з періодичністю в декілька діб.

Таким чином, зазначений наказ не вичерпав свою дію 02.01.2023, так як мав чітко визначену на майбутнє мету його виконання - забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни в оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації.

Про те, що наказ командира мав довготривалий характер також у судовому засіданні зазначали також свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , які наголошували на тому, що 07.01.2023 після відмови підсудного ОСОБА_4 та інших військовослужбовців виконати наказ командира щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання, аналогічний наказ ОСОБА_9 був доведений їм та іншим військовослужбовцями, який вони сумлінно виконали та вийшли на бойові позиції і виконали поставленні завдання.

Судом наголошується, що зазначений наказ командира (начальника) військової частини був спрямований для виконання в порядку підпорядкованості командиру підрозділу ОСОБА_9 та саме на нього покладав обов`язок визначити конкретних військовослужбовців ввіреного йому підрозділу для виконання наказу командира, тобто зазначений наказ вищестоящого командира підлягав безумовному виконанню, як ст. лейтенантом ОСОБА_9 , так і визначеними ним безпосередніми виконавцями з числі військовослужбовців ввіреного йому військового підрозділу, в тому числі і підсудним ОСОБА_4 .

Крім того, у судовому засіданні з показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 встановлено, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 40 від 02.01.2023, 07 січня 2023 року, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , на загальному шикуванні підрозділу, командиром роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 ст. лейтенантом ОСОБА_9 , усно був доведений визначеним ним для його виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному ОСОБА_4 . Наказ віддавався усно, чітко, на близькій відстані до військовослужбовців у тому числі і до підсудного, та мав був сформульований чітко, не припускав подвійного тлумачення, мав однозначне формулювання : вибути на визначені позиції для подальшого виконання бойових завдань.

Таким чином суд вважає доведеним, що підсудний ОСОБА_4 після усного віддання наказу безпосереднім командиром ОСОБА_9 , що як зазначалось судом передбачено приписами ст. 35 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, який був законним, сформульований чітко і не допускав подвійного тлумачення, розуміючи суть наказу та завдання яке він повинен був виконати, відкрито та усвідомлено, без будь-яких поважних причин відмовився від його виконання тобто діючи умисно вчинив непокору законної вимозі свого командира в умовах воєнного стану, про що ОСОБА_4 зазначив в поданому ним на ім`я командира рапорті.

У судовому засіданні встановлено, що будь-яких поза уставних відносин, в тому числі і неприязних, між вищезазначеними свідками та підсудним ОСОБА_4 не було, що свідчить про відсутність у свідків будь-яких підстав для спотворення вказаних подій, шляхом надання неправдивих показань.

Вказані показання зазначених свідків в частині подій, які відбувалися 07.01.2023 та очевидцями яких вони були, є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими по кримінальному провадженню доказами, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, а тому суд вважає, що свідки є незацікавлені та неупереджені.

Таким чином, посилання сторони захисту на зазначені обставини судом розцінюються критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне, а тому не приймаються до уваги та вважаються такими, що виправдовують дії підсудного ОСОБА_4 щодо відмови виконати наказ командира.

Також суд не приймає до уваги твердження підсудного ОСОБА_4 з приводу того, що він 07.01.2023 фізично, за станом здоров`я - біль в спині не мав можливості виконати наказ командира та розцінює їх критично, як спосіб уникнення покарання за скоєний злочин, так як з дослідженої у судовому засіданні наданої начальником медичної служби (начальник медичного пункту) в/ч НОМЕР_1 медичної характеристики від 21.01.2023 вбачається, що підсудний ОСОБА_4 під час проходження військової служби в зазначеній військовій частині з 2019 року та на момент вчинення інкримінованого йому злочину, перебував під наглядом лікаря частини. При цьому, підсудний ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, у тому числі патології кістково-м`язової не виявлено. Звільнення підсудного ОСОБА_4 від виконання службових обов`язків за станом здоров`я за 2022 рік відсутні.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності у підсудного ОСОБА_4 захворювань спини та хребта, стороною захисту суду не надано та у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, які є послідовними та в повній мірі узгоджуються між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості.

Сукупність наведених та досліджених у судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст. 402 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який є військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 та учасником бойових дій, так як безпосередньо брав участь у виконанні бойових завдань по захисту Держави Україна від збройної агресії РФ, за час проходження військової служби у військових частинах характеризується з позитивної сторони, має державну нагороду - медаль «Захиснику Вітчизни», нагрудні знаки «Ветеран війни», «За військову доблесть» та подяки командира військової частини, раніше судимим не був та до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні та сімейні зв`язки, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному обліку в ОДН та МПНД не перебуває. (а.с.а.с. ,75, 76, 78, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91).

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 66 КК України, пом`якшували покарання підсудного ОСОБА_4 , а також відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 67 КК України, обтяжували покарання підсудного, фактичні обставини вчинення підсудним інкримінованого злочину, відношення останнього до скоєного та його наступну поведінку, а тому не вбачає підстав для застосування у відношенні підсудного ОСОБА_4 приписів ст.ст. 69, 75 КК України.

Окрім того, суд наголошує, що звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця за невиконання ним наказу в умовах воєнного стану, а саме наказу на вибуття в район бойових дій для захисту Батьківщини від збройної агресії ворога, не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання наказів командирів, а також відмову від захисту Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету Держави Україна, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

При призначенні розміру покарання підсудному ОСОБА_4 , окрім фактичних обставин вчинення підсудним вказаного кримінального правопорушення та даних, які характеризують його особу, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_4 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали, а також те, що протиправне діяння підсудного ОСОБА_4 не носило систематичний характер.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_4 , обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення-злочину, відношення до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій ст. 402 ч. 4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк у мінімальному розмірі визначеному санкцією статті зазначеного кримінального закону.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту його фактичного затримання та поміщення до кримінально - виконавчої установи для відбуття призначеної міри кримінального покарання.

Ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 31.05.2023 у відношенні підсудного ОСОБА_4 , на час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з можливістю внесення застави у розмірі 107360 гривен, з рахуванням строку тримання під вартою з 31.05.2023. (а.с. 82).

01.06.2023 підсудний ОСОБА_4 був звільнений з під-варти з ДУ « Харківський слідчий ізолятор », у зв`язку з внесенням визначеної ухвалою слідчого судді застави. (а.с.а.с. 83, 117).

Таким чином, підсудний ОСОБА_4 в межах зазначеного кримінального провадження перебував під вартою з 31.05.2023 по 01.06.2023 і утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 31.05.2023 по 01.06.2023 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін, - у виді застави.

У судовому засіданні встановлено, що визначена ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 31.05.2023 сума застави у розмірі 107360 гривен, 31.05.2023 була внесена в інтересах підсудного ОСОБА_4 його захисником - заставодавцем ОСОБА_21 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UА0006674, МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА України в Харківській області, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, у зв`язку з чим ОСОБА_4 01.06.2023 було звільнено з під-варти. (а.с.а.с. 112, 117, 118).

При таких обставинах, відповідно до приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_21 внесену ним 31.05.2023 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 31.08.2023 суму застави у розмірі 107360 гривен.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 5 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту його фактичного затримання та поміщення до кримінально - виконавчої установи для відбуття призначеної міри кримінального покарання.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 31 травня 2023 року по 01 червня 2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили та направлення засудженого для подальшого відбуття покарання, запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без змін - у виді застави.

На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути заставодавцю ОСОБА_21 внесену ним в інтересах засудженого ОСОБА_4 31.05.2023 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 31.05.2023 суму застави у розмірі 107360гривен.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1