печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8235/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Київ

слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3-го відділу (документування злочинів проти миру, людяності та ознак геноциду) Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Херсон Херсонської області, громадянину України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в особливо важливих справах 3-го відділу (документування злочинів проти миру, людяності та ознак геноциду) Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0000340 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади російської федерації (далі - рф) та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рф, як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування чорноморського флоту рф на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та рф, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи генерального штабу збройних сил рф (далі - гш зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, розробили злочинний план, яким передбачалося досягнення військово-політичних цілей рф пов`язаних із незаконною окупацією АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, в тому числі з використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника гш зс рф герасимова в.в. з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту російської федерації (далі - чф рф), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права, в тому числі Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), президент російської федерації - путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація рф - сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями рф тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

Зокрема, починаючи з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу рф тимчасово окуповано частину території Херсонської області.

В подальшому, за вказівки невстановлених представників рф у районних центрах та містах на території Херсонської області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, утворено не передбачені законодавством України так звані «державні адміністрації».

27 вересня 2022 року окупаційною владою рф та під її контролем, на тимчасово окупованій території Херсонської області проведено референдум, відповідно до якого народ Херсонської області прийняв рішення про возз`єднання з рф на правах її суб`єкта.

29 вересня 2022 року указом президента рф «про визнання Херсонської області» №686 - Херсонську область визнано незалежною. В подальшому, 30 вересня 2022 року, між президентом рф путіним та тимчасово виконуючим обов`язків губернатора Херсонської області сальдо в., укладено договір «між рф і Херсонською областю про прийняття її в склад рф і створення нового суб`єкта», відповідно до якого враховано результати референдуму від 27 вересня 2022 року та приєднано Херсонську області до складу рф у якості нового суб`єкту.

Для реалізації та надання законності рішень, прийнятих на підставі указу президента рф від 29.09.2022 та договору від 30.09.2022 між рф і Херсонською областю центральною виборчою комісією рф 15.06.2023 на 119 засіданні «центральної виборчої комісії російської федерації» було прийнято рішення про проведення виборів на території Херсонської області 10 вересня 2023 року.

В зв`язку з вище описаними подіями, у громадянина України ОСОБА_6 , який в період часу з 24.02.2022 по 10.09.2023 перебував на тимчасово окупованій території Херсонської області, та не перемістився на підконтрольну органам державної влади України територію, хоча мав на це змогу, виник умисел на вчинення колабораційної діяльності та умисних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України.

Так, ОСОБА_6 , у не встановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 23 серпня 2023 року, маючи досвід роботи на посадах в органах місцевого самоврядування України, усвідомлюючи злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, добровільно подав свою кандидатуру до херсонського регіонального відділу всеросійської політичної партії «єдина росія», з метою включення до партійного списку як кандидата в депутати так званої «херсонської обласної думи першого скликання».

23 серпня 2023 року, представниками херсонського регіонального відділення всеросійської політичної партії «єдина росія», до центральної виборчої комісії Херсонської області що розташована за юридичною адресою: АДРЕСА_2 , але фактично розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , при окупаційній адміністрації держави-агресора фактично подано список кандидатів в депутати на виборах до так званої «херсонської обласної думи першого скликання», юридична адреса якої згідно даних вказаних на сайті в мережі інтернет за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого, того ж дня, ОСОБА_6 зареєстровано під номером 26 у партійному списку.

У період часу з 30 серпня 2023 року по 10 вересня 2023 року, на території Херсонської області, окупаційної владою держави-агресора проведено всеросійські вибори до різних органів влади.

З метою проведення незаконних виборів так званих «депутатів херсонської обласної думи першого скликання» ОСОБА_6 , неодноразово здійснював публічні заклики до проведення незаконних виборів на тимчасово окупованих територіях та прийняття участі жителів окупованих районів у вказаних виборах.

Так, ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення публічних закликів до проведення незаконних виборів на тимчасово окупованих територіях створив та адміністрував телеграм-канал, що має назву « ОСОБА_6 », де постійно, систематично здійснював підтримку діям військовослужбовцям рф, освітлював проведення незаконних виборів на території Херсонської області, які відбулися з 30.08 по 10.09.2022 та повністю їх підтримував.

Також на власному телеграм каналі ОСОБА_6 виправдовував збройну агресію рф проти України. Встановлено, що у вказаному телеграм каналі в період часу з вересня 2023 міститься велика кількість публікацій, висвітлених ОСОБА_6 про вибори, його участь у виборах та містить безліч фото ОСОБА_6 на фоні прапора рф та політичної партії «єдина росія».

Крім того, свої виступи ОСОБА_6 неодноразово публікував в телеграм-каналі «єдина росія. Херсонська область». Згідно зазначених інтернет ресурсів встановлено, 09.09.2023 о 14:05 год. в телеграм каналі «єдина росія. Херсонська область» ОСОБА_6 , перебуваючи на виборчій дільниці, що розташована в АДРЕСА_6 , закликає місцевих мешканців приходити на виборчу дільницю та проголосувати за кандидатів в депутати «херсонської обласної думи першого скликання», також опубліковано інші дописи з закликами до проведення незаконних виборів.

10 вересня 2023 року, за результатами виборів до «херсонської обласної думи першого скликання», яка розташована та функціонує за адресою: АДРЕСА_5 , політична партія «єдина росія» набрала 74,86 відсотки. Відповідно до «Постанови комісії від 10 вересня 2023 № 22/145 «про результати виборів депутатів херсонської обласної думи першого», юридична адреса якої згідно даних вказаних на сайті в мережі інтернет за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , зазначено, що ОСОБА_6 , обрано депутатом «херсонської обласної думи першого скликання» за законами рф на тимчасово окупованій території України, за списком політичної партії «єдина росія».

Отже, громадянин України ОСОБА_6 , маючи досвід роботи на посадах в органах місцевого самоврядування України, усвідомлюючи злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, обрався депутатом до незаконного органу влади - окупаційної адміністрації держави-агресора рф, а саме «херсонської обласної думи першого скликання» та взяв участь в проведенні незаконних виборів до «херсонської обласної думи першого скликання» на тимчасово окупованій території Херсонської області, а також своїми умисними діями здійснював заклики місцевих громадян до проведення таких незаконних виборів на території Херсонської області.

Підозра ОСОБА_6 , у вчинені вказаного вище кримінального правопорушення обґрунтовується протоколами допиту свідків, впізнання особи по фотознімками та іншими матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000340 від 07.02.2024 у своїй сукупності.

29.01.2024 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , від 30.01.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, вручена у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

09.02.2024 підозрюваного ОСОБА_6 , оголошено у державний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 , доручено співробітникам Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

На даний час, підозрюваний ОСОБА_6 , переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на тимчасово окупованій території Херсонскої обьласті з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Притягнути ОСОБА_6 , до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 , та повістка про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 30.01.2024 опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (ІНФОРМАЦІЯ_4) та ІНФОРМАЦІЯ_3 в газеті «Урядовий кур`єр» (https://ukurier.gov.ua/media/newspaper/adv/2022-06-30/143_7264r.pdf), яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.02.2024 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території Херсонскої області, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 111-1 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, зазначивши що, між ним та підозрюваним не узгоджена позиція щодо поданого клопотання, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, Series А, № 182).

Крім того, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Також, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Також слідчий суддя вважає доведеним наявність такого з ризиків, як можливість з боку підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, що стверджується постановою слідчого від 09.02.2024 року про оголошення ОСОБА_6 у державний розшук (а.с. 186-187).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя відповідно до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України, перебування підозрюваного невідоме органу досудового розслідування, а також те, що підозрюваний неодноразово на виклики слідчого не з`являвся, у зв`язку з чим підозрюваний перебуває в державному розшуку та вважає наявними підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 309, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3-го відділу (документування злочинів проти миру, людяності та ознак геноциду) Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1