Справа № 236/2749/21
Провадження № 1-кп/243/312/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000582 від 07.10.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Велетенське Бєлозерського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.03.2019 Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі, звільнений 15.07.2020 в силу ст. 81 КК України з не відбутим строком покарання 1 рік 10 місяців 15 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурором було заявлено клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави, в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, може незаконно впливати на потерпілого по кримінальному провадженню, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також прокурор зауважив, що ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, тому він, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі покинути територію України чи виїхати на тимчасово непідконтрольну українській владі територію країни. Щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, станом на теперішній час досудовим розслідуванням не віднайдені у повному обсязі всі речові докази, не долучені всі висновки експертів, не допитані всі свідки у справі, а тому перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 як особисто, так і доручаючи іншим особам, може знищити вказані речі, встановлення місцезнаходження яких продовжується стороною обвинувачення та які у разі їх відшукання будуть речовими доказами. Також, на думку прокурора, обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснити вплив на потерпілого по кримінальному провадженню або експертів. Крім цього, прокурор зазначив, що обвинувачений ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, раніше засуджений за скоєння корисливих злочинів і має не зняту та не погашену в законному порядку судимість, наявний також ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення, в тому числі іншого розбійного нападу. Інші запобіжні заходу не зможуть запобігти наведеним ризикам. Відомостей, які б вказували на неможливість перебування обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, не здобуто, тому прокурор вважає, що заявлені ризики виправдовують застосування відносно обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 днів, без визначення застави.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 , в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зазначила, що заявлені прокурором ризики не підтверджені, просила обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

З`ясовуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, колегія суддів вважає таким, що продовжує існувати, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховування обвинуваченого від суду. Судова колегія зважає на те, що ОСОБА_8 є обізнаним про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, а тому обвинувачений може вирішити, що переховування від суду тягне менш тяжкі наслідки, ніж процедура відбування покарання.

Судова колегія також погоджується зі стороною обвинувачення, що на теперішній час також не зник ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки останній не працює, раніше був засуджений за скоєння корисливих злочинів і має не зняту та не погашену в законному порядку судимість, що може свідчити про схильність обвинуваченого до порушення Закону.

Ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або незаконно впливати на потерпілих, колегія суддів вважає не доведеними стороною обвинувачення під час розгляду клопотання.

Суд, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянув й інші заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, не пов`язані з триманням під вартою, які передбачені ст. 176 КПК України, однак, вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який, посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях «Кудла проти Польщі» та «Маккейн проти Сполученого Королівства» констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Наразі достатніми і належними підставами тримання ОСОБА_8 під вартою є не лише очікування завершення судового розгляду справи, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, що вимагає ізоляції осіб, які із встановленою високою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Отже, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому, суд керується не принципом автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та за яке КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту суду не надано.

Підсумовуючи наведене вище, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, вже відбував покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинення корисливих злочинів, був звільнений умовно-достроково, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку про недостатність застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим під час судового розгляду ризикам, тому вважає, що є законні підстави для продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Продовжуючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, колегією суддів не вбачається підстав для визначення розміру застави, оскільки злочин був вчинений із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 26, 177-178, 181, 183, 194, 197, 199, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)», строком на 60 днів, тобто до 31 березня 2024 року включно.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_8 , захиснику обвинуваченого та начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебувають під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 01.02.2024 о 15-50 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3