печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1886/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ФОП « ОСОБА_4 » про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2023 р. по справі №757/46290/23-ц, у кримінальному провадженні №000001625 від 17.11.2022,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ФОП « ОСОБА_4 » про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2023р. по справі №757/46290/23-ц, у кримінальному провадженні №000001625 від 17.11.2022.

У судове засідання адвокат не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації на сайті Печерського районного суду м. Києва.

Представник органу досудового розслідуваня у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлялсиь належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, особі, за клопотанням якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, заявник будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив суд, клопотання або заяви не надходили.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що особа, яка звернулась до суду не цікавиться поданим клопотанням.

Аналізуючи викладене, вбачається, що адвокат в судове засідання не з`явився, клопотання не підтримав, а тому слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ФОП « ОСОБА_4 » про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2023 р. по справі №757/46290/23-ц, у кримінальному провадженні №000001625 від 17.11.2022 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1