справа № 619/542/24
провадження № 1-кп/619/165/24
ВИРОК

іменем України

22 січня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000249 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має середню освіту, військовослужбовець головний сержант, командир автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_3 призначено на посаду командира автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, головний сержант ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

У січні місяці 2023 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел спрямований на виготовлення підробленого посвідчення водія, з метою сприяння до підроблення та подальшого використання, через всесвітню мережу «інтернет» знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу посвідчень водія. Після чого, ОСОБА_3 , передав невстановленій особі анкетні дані, фото паспорта громадянина України на його ім`я, особисте фото та зразок підпису, чим здійснив замовлення водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання права керування транспортними засобами, без проходження установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами), водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського.

В подальшому у лютому місяці 2023 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи у м. Харків, у відділенні «Нова пошта» № 72 надав невстановленій особі, грошову винагороду в розмірі 6 000 грн., чим сприяв її до виготовлення завідомо підробленого водійського посвідчення та отримав посвідчення водія України серія НОМЕР_2 виданого 11.02.2023 орган видачі територіальний сервісний центр № 6141 видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого користування.

Відповідно до висновку експерта від 21.12.2023 за результатами судової технічної експертизи документів:

1)Посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , видане 11.02.2023 ТСЦ 6141 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виготовлене комбінованим способом: текстова інформація і фонові графічні зображення лицьового і зворотного боків бланку (крім інформації, якою персоналізований бланк, серії, номеру бланка і вихідних реквізитів виробника), нанесені струменевим способом друку; індивідуальна інформація, якою персоналізований бланк, серія, номер бланка і вихідні реквізити виробника, нанесені способом термотрансферного друку.

2) Бланк посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , виданий 11.02.2023 ТСЦ 6141 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, залишив дане посвідчення у себе та почав його використовувати, для можливості керування транспортними засобами та пред`являти в якості документу, що посвідчує особу.

Так, 17 грудня 2023 року приблизно о 18 годин 40 хвилин ОСОБА_3 , маючи при собі підроблене посвідчення водія на своє ім`я та усвідомлюючи, що водійське посвідчення підроблене, пересуваючись на транспортному засобі марки «ВАЗ», модель «2101», д.н.з. НОМЕР_3 , та при зупинці і перевірці документів пред`явив інспектору СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 завідомо підроблене посвідчення водія України серія НОМЕР_2 виданого 11.02.2023 орган видачі територіальний сервісний центр № 6141 видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином використав завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку експерта від 21.12.2023 за результатами судової технічної експертизи документів:

1) Посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , видане 11.02.2023 ТСЦ 6141 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виготовлене комбінованим способом: текстова інформація і фонові графічні зображення лицьового і зворотного боків бланку (крім інформації, якою персоналізований бланк, серії, номеру бланка і вихідних реквізитів виробника), нанесені струменевим способом друку; індивідуальна інформація, якою персоналізований бланк, серія, номер бланка і вихідні реквізити виробника, нанесені способом термотрансферного друку.

2) Бланк посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , виданий 11.02.2023 ТСЦ 6141 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені:

- ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою;

-ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Прокурор ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінальних проступків у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальними проступками.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.2 ст.381, ч.1 ст.382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях, його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, та за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він є таким, що не має судимості, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проходження служби характеризується позитивно.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання в межах санкції частини ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, з врахуванням ст.70 КК України за сукупністю злочинів.

Внаслідок вчинення кримінального проступку матеріальної шкоди не завдано.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувались.

Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області арешт підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі п`ятсот тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судової технічної експертизи документів від 12.06.2023 в сумі 1912,00 грн., виконавець: Харківський науково-дослідницький експертно-криміналістичний центр (стягував платежу Держава, код доходів 24060300).

Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22.12.2023 арешт на тимчасово вилучене майно в межах кримінального провадження №0000249 від 18.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серією НОМЕР_2 , який поміщено у сейф упакування «PSP1001381» - скасувати.

Речові докази: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серією НОМЕР_2 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1