УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000065 від 10.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000065 від 10.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється відділом процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у тому, що він, діючи з прямим умислом спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , всупереч вимог ст. 68 Конституції України та Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, використовуючи умови воєнного стану, попередньо зорганізувались задля вчинення злочину, розподіливши ролі та функції кожного з учасників, спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, заздалегідь підготувавши формений одяг, а саме кепки та нарукавні пов`язки з емблемами «Служби безпеки України» та службові посвідчення працівників правоохоронного органу, а саме «Служби безпеки України», задля імітації владних повноважень, з метою вчинення суспільно небезпечних діянь, обрали об`єктом свого злочинного посягання громадянина ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного заволодіння грошовими коштами останнього, шляхом вимоги передачі майна під погрозою насильства над потерпілим.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 30.11.2023 року приблизно о 12:30 годині, прибули на транспортному засобі марки «BMW 525», в кузові темно-синього кольору,державний номерний знак « НОМЕР_1 », підшуканого ОСОБА_5 , задля вчинення протиправних дій та їх конспірації, під керуванням останнього, до місця мешкання потерпілого, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та біля 3 під`їзду вказаного будинку, стали очікувати прибуття ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_4 близько 12:45 годин того ж дня, помітивши потерпілого, наблизився до нього та представився працівником СБУ, при цьому висловивши вимогу пройти з ним, почав словесно погрожувати ОСОБА_6 , в свою чергу останній намагаючись дізнатись причини пред`явлених вимог, відмовився добровільно виконувати їх, внаслідок чого, ОСОБА_4 застосувавши фізичну силу до потерпілого, відчуваючи вседозволеність та безкарність у своїх діях, а також перевагу у віці та фізичному стані, діючи примусово, протиправно та відкрито, проти волі ОСОБА_6 , заштовхав останнього в салон автомобіля «BMW 525», в кузові темно-синього кольору,державний номерний знак « НОМЕР_1 », за кермом якого їх очікував

ОСОБА_5 .

Одразу після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, почав рух на вказаному автомобілі, з метою запобігання спробам ОСОБА_6 його залишити, в свою чергу ОСОБА_4 , силоміць утримуючи потерпілого, з застосуванням фізичної сили, зневажаючи такими загальнолюдськими цінностями, як життя, здоров`я та свобода людини, незаконно позбавивши його волі, разом з ОСОБА_5 почали висувати вимоги передання їм грошових коштів в сумі 20 000 доларів США, нібито в якості погашення неіснуючих боргових зобов`язань, висказуючи погрози застосування насилля та фізичної розправи щодо ОСОБА_6 ,у разі відмови останнього виконувати їх вимоги. Окрім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи вкепках та нарукавних пов`язках з емблемами «Служби безпеки України», демонструючи службові посвідчення працівників правоохоронного органу, а саме «Служби безпеки України», імітуючи владні повноваження, пригрозили потерпілому доставленням до територіального центру комплектування військовозобов`язанних осіб, в разі невиконання їх вимог.

В свою чергу ОСОБА_6 , перебуваючи під тиском, сприймаючи вищезазначені погрози, як реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, передав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 300 доларів США, які були у нього були при собі та розуміючи серйозність намірів останніх, перебуваючи в безпорадному стані, повідомив про наявність ще частини коштів у нього вдома за місцем проживання.

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проти волі ОСОБА_6 , доставили останнього на вищезазначеному автомобілі «BMW 525», до місця проживання останнього та супроводжуючи його разом до квартири АДРЕСА_2 , словесно погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї в разі вчинення опору, придушивши волю потерпілого та таким чином переконавши про рішучість своїх дій, продовжуючи завдавати фізичні та моральні страждання потерпілому ОСОБА_6 , повторно висунули вимогу останньому передати їм грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, при цьому фактично позбавляючи його волі, можливості вільно рухатися та пересуватися, порушуючи недоторканність його житла. В наслідок застосування вказаного фізичного та психологічного насильства,потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи в безпорадному стані, передав грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в сумі 4 700 доларів США, повідомивши, що в квартирі більше коштів не має.

Отримавши зазначені грошові кошти від потерпілого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , висунули вимогу передачі в подальшому залишку неіснуючого боргу в розмірі ще 15 000 доларів США та наголосили про необхідність їх повернення у найкоротші строки. Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виконавши усі дії, які вважали за необхідне, покинули квартиру потерпілого ОСОБА_6 та вийшовши на вулицю з під`їзду вказаного будинку були затримані співробітниками правоохоронних органів.

У подальшому, при проведенні невідкладних слідчих дій, а саме 30.11.2023 року, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого останніх 01.12.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 353 КК України.

Крім того, у період часу з 15.55 год. до 16.07 год. 30.11.2023 року, біля буд. № 29 по вул. Ак. Заболотного у м. Одесі, було проведено невідкладний обшук в транспортному засобі марки «BMW 525» в кузові темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході проведення обшуку в транспортному засобі було виявлено та вилучено: паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ; банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 ; банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 ; військовий квиток серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 та вилучено автомобіль марки «BMW 525» в кузові темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У подальшому, слідчим була винесена постанова про визнання вилученого під час обшуку майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вилучене майно являється речовими доказами, які відносяться до речей, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема підтвердження або спростування факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 353 КК України, а також вилучені речі містять на собі інформацію, яка підтверджує та надає органу досудового розслідування підстави вважати, що саме ці особи вчинили кримінальне правопорушення. Крім цього вилучені речі являються доказом злочинної діяльності підозрюваних.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси розглядалося клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про накладення арешту на вказане у клопотанні майно, та за результатом розгляду ухвалою слідчого судді клопотання поверталося прокурору для усунення недоліків із зазначенням строків для їх усунення протягом 72 годин.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене майно може зберігати на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурор, усунувши недоліки клопотання, зазначені у мотивувальній частині ухвали слідчого судді, повторно звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій зазначив, що клопотання підтримує та просив розглянути клопотання у його відсутність.

Представник користувача майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 подала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання у її відсутність та відсутність ОСОБА_4 .

Власник майна ОСОБА_10 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та повернути йому на відповідальне зберігання транспортний засіб.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000065 від 10.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження при проведенні невідкладних слідчих дій, а саме: 30.11.2023 року, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 353 КК України, після чого останніх поміщено до ізолятору тимчасового тримання ГУНП в Одеській області.

Крім того, у період часу з 15.55 год. до 16.07 год. 30.11.2023 року, біля буд. № 29 по вул. Ак. Заболотного у м. Одесі, було проведено невідкладний обшук в транспортному засобі марки «BMW 525» в кузові темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході проведення обшуку в транспортному засобі було виявлено та вилучено: паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ; банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 ; банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 ; військовий квиток серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 та вилучено автомобіль марки «BMW 525» в кузові темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо порушення строку на подачу клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя звертає увагу на те, що клопотання поверталося для усунення недоліків.

Відповідно до чого, слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна за умови доцільності накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 01.12.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч. 4 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану;

- ч. 2 ст. 146 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 2 ст. 353 КК України за кваліфікуючими ознаками: самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, пов`язане з використанням форменого одягу та службового посвідчення працівника правоохоронного органу.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на проведення обшуку в транспортному засобі марки «BMW 525» в кузові темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно може містити у собі інформацію щодо вчинення злочинів в рамках кримінального провадження, зокрема, вилучені банківські картки могли використовуватися підозрюваним ОСОБА_4 для отримання грошових коштів від протиправної діяльності.

За таких обставин, банківські картки потребують детального огляду для встановлення обставин, які можуть мати значення в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя також погоджується із прокурором, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження, оскільки імовірно використовувався підозрюваними, як засіб для вчинення кримінальних правопорушень, може бути використаний в подальшому, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до чого, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому в органу досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні слідчих дій із транспортним засобом, зокрема слідчого експерименту із залученням транспортного засобу для підтвердження факту його використання підозрюваними особами для вчинення злочину.

Отже, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вказаний транспортний засіб використовувався підозрюваними особами в рамках кримінального провадження, як засіб для імовірного вчинення кримінальних правопорушень.

Виходячи із вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучення та арешт вказаного транспортного засобу у подальшому унеможливить знищення речових доказів в рамках кримінального провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить збереження автомобіля, як можливого засобу для вчинення кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вищевказане майно вилучене під час обшуку відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень та використовувалося, як засіб для вчинення кримінальних правопорушень.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власники майнав порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси осіб, про які йдеться в клопотанні, та якого особи зазнають внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000065 від 10.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 30.11.2023 року в ході проведення обшуку в транспортному засобі марки «BMW 525» в кузові темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

- дві банківські картки АТ КБ «Приват Банк» з № НОМЕР_3 та

№ НОМЕР_4 ;

- автомобіль марки «BMW 525» в кузові темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1