Справа № 383/1492/23
Номер провадження 1-кс/383/15/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника - представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000098 від 15.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2024 року ОСОБА_3 через адвоката ОСОБА_4 звернулась зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000098 від 15.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, в обгунтування якої посилається на неповноту та необ`єктивне проведення досудового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження була прийнята передчасно, внаслідок одностороннього та поверхового проведення розслідування, оскільки не були належним чином перевірені всі доводи потерпілої ОСОБА_3 , не надано належну оцінку доказам, експертним дослідженням, зокрема слідчий не допитав очевидців події свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не повідомив потерпілу ОСОБА_3 та її представника про відмову у задоволенні клопотання про їх допит, поспіхом закрив провадження, що ставить під сумнів його об`єктивність при вирішенні справи. Жодного свідка, який бачив подію дорожньо-транспортної пригоди не допитано, не надано належну оцінку показанням водія автомобіля «MAN» ОСОБА_8 та водія мопеда ОСОБА_3 , яка отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, та результатам огляду місця події та слідчих експериментів, з яких вбачається, що зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля «MAN», слідчим не встановлено місце зіткнення транспортних засобів, слідчий не надав оцінку показанням потерпілої, які узгоджуються з результатом огляду місця події. Слідчим не встановлено швидкість руху автомобіля «MAN», та не призначено з цього приводу експертне дослідження, хоча свідки події стверджують про значне перевищення дозволеної швидкості руху автомобілем «MAN».

Представник скаржника скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження не надав.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що відділенням поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 15.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 та мопеда «Honda Dio», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

28.12.2023 року за результатами проведеного досудового розслідування слідчий слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000098 від 15.07.2023 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.285-1 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, п.3 ч.1 ст.303 вказаної статті КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора, в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до положень Глави 24 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Метою досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч.ч.1-2 та 6 ст.223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий, дізнавач, прокурор під час досудового розслідування зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Тобто постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закритті провадження дотримані не були, оскільки в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку всім обставинам, здобутим під час досудового розслідування та доводам заявника.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч.1 ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Слідчий формально організував і поверхово провів досудове розслідування в кримінальному провадженні, ретельно не перевірив усіх доводів заявника.

Зміст оскаржуваної постанови не містить відповідей на поставлені заявником питання. Тільки після ґрунтовного з`ясування сукупності цих обставин, можливо зробити правовий висновок щодо наявності в діях особи ознак кримінального правопорушення, або їх відсутності, тобто наявності чи відсутності складових ознак кримінального правопорушення.

Оскілки версії водіїв з приводу розвитку події дорожньо-транспортної пригоди щодо дорожньої обстановки різняться, експертом зроблено протилежні висновки за обома версіями про причинний зв`язок між діяннями та наслідками.

Водій мопеда ОСОБА_8 та водій авто ОСОБА_3 надали показання про різні умови розвитку події, які суперечать одна одній, натомість слідчим не встановлено фактичні обставини за умовами якої відбулась подія тобто не усунуто істотні протиріччя у версіях водіїв щодо їх діянь.

Однак в тексті оскаржуваної постанови слідчим лише перелічено докази, зокрема процитовано висновок експерта №СЕ-19/112-23/12559-ІТ від 27.12.2023 року при умові розвитку події згідно показань водія автомобіля ОСОБА_8 та при умові розвитку події згідно показань водія мопеда ОСОБА_3 , однак відсутня належна оцінка зібраних доказів, зокрема показань потерпілої ОСОБА_3 щодо версії її перебування на смузі руху, по якій в попутному напрямку позаду неї рухався автомобіль марки «MAN», та протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 15.07.2023 року, за результатом якого вказаній мопед виявлено на смузі руху автомобіля марки «MAN». Також не встановлено всіх можливих очевидців дорожньо-транспортної пригод, на яких вказує ОСОБА_3 - свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не відібрано від них пояснення. Отже, висновок слідчого про те, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з порушенням правил дорожнього руху України, вчиненого як ОСОБА_8 так і самою потерпілою ОСОБА_3 , не містить обґрунтування в оскаржуваній постанові, ґрунтується на неповному з`ясуванні фактичних обставин події, в тому числі без встановлення місця зіткнення транспортних засобів, та швидкість руху автомобіля «MAN», в тому числі із залученням експерта, що свідчить про передчасність висновку про закриття кримінального провадження через відсутність в діях складу кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого фактично також спростовується вищевказаним висновком експерта.

Залишається не спростованою версія заявника про порушення водієм автомобіля марки «MAN» ОСОБА_8 вимог Правил дорожнього руху.

Отже, твердження оскаржуваної постанови про відсутність в діях складу кримінального правопорушення, за наявності вказаних вище недоліків слідства щодо всебічності і повноти дослідження обставин можливого кримінального правопорушення, є передчасним, а доводи особи, якою подано скаргу, про не забезпечення слідчим повного та всебічного розслідування в даному кримінальному провадженні слушні.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію (ч.2 ст.307 КПК України).

За наведеного слідчий суддя погоджується з доводами скаржника, що досудове слідство проведено не в повному обсязі. З цих підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000098 від 15.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України задовольнити.

Постанову слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000098 від 15.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1КК України скасувати.

Відповідно до ст.309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1