Справа № 333/1748/20
Провадження № 1-кп/333/68/23
ВИРОК

Іменем України

25 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта вища, одруженого, працює головним державним інспектором митного посту «Запоріжжя» Дніпровської митниці Держмитслужби, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 та ч.1 ст.367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Головного інспектора митного посту «Запоріжжя» Запорізької митниці ДФС ОСОБА_13 , наказом Голови комісії з реорганізації Запорізької митниці ДФС №20-0 від 20.01.2020 року було звільнено в порядку переведення з вищевказаної посади, з подальшим призначенням наказом в.о. начальника Дніпровської митниці Держмитслужби №66-о від 21.01.2020 на посаду головного інспектора митного посту «Запоріжжя» Дніпровської митниці Держмитслужби.

Згідно вимог ст.ст.19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до Присяги державного службовця, складеної 31.12.1997 року ОСОБА_12 , повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити народу України, суворо дотримуватися Конституції та законів України, сприяти втілюванню їх в життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободу та законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки.

Згідно з п. «г» ч.1 ст.3, ч.1 ст.22, ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, яким забороняється виконувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі, використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах, та які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.

Згідно із п.1 примітки до ст.364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно з функціональними обов`язками, на головного державного інспектора митного поста «Запоріжжя» Дніпровської митниці Держмитслужби ОСОБА_14 покладені наступні обов`язки:

- дотримання вимог Конституції України, Митного кодексу України, Закону України «Про державну службу», інших законів України, та інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів з питань митної справи, контроль за дотриманням яких покладено на Держмитслужбу;

- здійснення заходів для повноти та своєчасності виконання митних формальностей, сплати митних платежів щодо товарів, що поміщуються (поміщені) у відповідний митний режим, та які переміщуються через митний кордон України, з дотриманням діючих порядків і технологічних схем митного контролю й митного оформлення;

- здійснення заходів, спрямованих на боротьбу з контрабандою, попередження та виявлення порушень митних правил, ініціювання, складання та належне оформлення протоколів про порушення митних правил та інших документів стосовно виявлених порушень;

- реалізація заходів з управління ризиками шляхом виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування системи управління ризиками, та внесення протоколів про порушення митних правил та інших документів стосовно виявлених порушень;

- реалізація заходів з управління ризиками шляхом виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування системи управління ризиками, та внесення в установленому порядку інформації про результати їх виконання до автоматизованої системи митного оформлення товарів;

- здійснення при митному оформленні контролю за правильністю класифікації товарів суб`єктами ЗЕД, визначення митної вартості і країни походження з метою недопущення зменшення бази оподаткування, виявлення та усунення фактів ухилення від оподаткування у повному обсязі;

- здійснення в межах компетенції державного нагляду (контролю) за діяльністю митних брокерів та їх представників (агентів з митного оформлення), магазинів безмитної торгівлі, митних складів, складів тимчасового зберігання, вантажних митних комплексів, вільних митних зон комерційного або сервісного типу, авторизованих економічних операторів. Застосування заходів митно-тарифного та нетарифного регулювання ЗЕД;

- здійснення процедур митного контролю та митного оформлення товарів, що містять об`єкти ПІВ, внесені до митного реєстру;

- здійснення контролю за дотриманням суб`єктами ЗЕД законодавства у галузі державного експортного контролю при здійсненні міжнародних передач товарів військового призначення та подвійного використання в межах повноважень, передбачених законом.

Таким чином, у розумінні п.1 примітки до ст. 364 КК України, ОСОБА_12 є службовою особою, яка обіймає постійно в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_13 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин, а саме висловив прохання та одержав, як службова особа, неправомірну вигоду для себе, за вчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданого йому службового становища, за таких обставин.

У листопаді 2019 року, встановити точну дату та час під час судового розгляду не надалося можливим, ОСОБА_12 , перебуваючи на посаді головного державного інспектора митного посту «Запоріжжя» Запорізької митниці ДФС, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, розуміючи протиправність своїх дій, використовуючи надане йому службове становище, у порушення статей 19, 68 Конституції України, статей 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи на території митного посту «Запоріжжя» Запорізької митниці ДФС (на сьогоднішній день реорганізований в митний пост «Запоріжжя» Дніпровської митниці Держмитслужби), який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна 9а, висловив прохання митному брокеру ОСОБА_15 про передачу йому щомісячної неправомірної вигоди за безперешкодне оформлення митних декларацій за період жовтня-грудня 2019 року, декларантом в яких є ТОВ «Профайн Україна», складання яких здійснюється ОСОБА_15 , як митним брокером із розрахунку 400 грн. за митну декларацію імпорту товарів і 200 грн. за митну декларацію експорту товарів.

31 січня 2020 року, приблизно о 13 годині 55 хвилин, перебуваючи в кабінеті №320 митного посту «Запоріжжя» Дніпровської митниці по вул. Привокзальній буд.9а в м. Запоріжжі, ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, розуміючи протиправність своїх дій, використовуючи надане йому службове становище, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на прохання надання йому та одержання неправомірної вигоди для себе, одержав від митного брокера ОСОБА_15 неправомірну вигоду для себе у сумі 4 400 гривень, за безперешкодне оформлення митних декларацій ТОВ «Профлайн Україна», здійснене у жовтні 2019 року.

Того ж дня, о 14 годині 02 хвилини, після одержання ОСОБА_12 неправомірної вигоди у сумі 4 400 гривень, злочинні дії ОСОБА_12 були припинені правоохоронними органами шляхом затримання останнього.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_12 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України за ознаками одержання службовою особою неправомірної вигоди, а також прохання надати таку вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Під час судового розгляду ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, не визнав повністю і пояснив, що він дійсно станом на 2019 рік працював на посаді головного державного інспектора митного посту «Запоріжжя» Запорізької митниці ДФС.

У 2018 році у його доньки були дуже серйозні проблеми зі здоров`ям, які вимусили його дружину звільнитися з роботи та перебувати вдома. Таким чином, фактично єдиним джерелом заробітку сім`ї стала його заробітна плата. В той час його хвороби також загострилися і він витрачав багато грошей на своє та доньки лікування. Фактично у той час його сім`я проживала на кредитні гроші, тому він замислився щодо додаткового заробітку.

З ОСОБА_15 , який на той час працював митним брокером, у нього були приятельські відносини. Це безпосереднє підтверджується і бесідами між ними, зафіксованими на відеокамеру, яка була встановлена у ОСОБА_15 у кабінеті працівниками СБУ. Враховуючи такі відносини, він на початку 2019 року запропонував ОСОБА_15 консультаційні платні послуги, які полягали у тому, що він буде готувати митні декларації, котрі у подальшому ОСОБА_15 подавати до їхньої митниці. За кожну таку декларацію ОСОБА_15 мав би сплачувати певні грошові кошти. Крім цього, він надавав й усні консультації по правильному оформленню митних декларацій.

Розмови на відеозаписах з відеокамери, встановленої працівниками СБУ у кабінеті ОСОБА_15 стосувалися саме грошових коштів за консультаційні послуги, які він надавав останньому. Водночас, він жодних погроз на адресу ОСОБА_15 не висловлював, гроші фактично не вимагав, а лише нагадував про те, що останній йому винен певну суму. Такі консультаційні послуги він надавав ОСОБА_15 за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року. Всього за цей період часу ОСОБА_15 винен був йому: 4400 грн. за жовтень 2019 року, 2900 грн. за листопад 2019 року, по 600 грн. за грудень 2019 року та січень 2020 року. Про грошову суму у розмірі 15 000 грн., яка зазначена органом досудового розслідування, він не знає звідки взялася. Навіть, коли з`явився борг, він все одно продовжував надавати консультаційні послуги ОСОБА_15 .

31.01.2020 року ОСОБА_15 передав йому частину заборгованості за консультаційні послуги, а саме: 4400 грн. за жовтень 2019 року та 600 грн. за січень 2020 року, після чого він був затриманий працівниками СБУ.

Жодних перепон та перешкод у проходженні митних декларацій, оформлених ОСОБА_15 як брокером, або брокерською фірмою останнього, він не здійснював. Митні декларації автоматично комп`ютером розподілялися на інспектора митниці, тому він не мав змоги й можливості впливати на їх розподіл.

Він розуміє, що його дії підпадали під корупційні порушення, водночас ці гроші не були неправомірною вигодою, а лише за консультації і роботу за підготовку для ОСОБА_15 митних декларацій. Це також підтверджується і наявністю спеціальної програми для оформлення митних декларацій на його особистому комп`ютері, який було досліджено під час судового розгляду.

Водночас, на думку суду, вина обвинуваченого ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, незважаючи на показання останнього, повністю підтверджується такими доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив суду, що він є директором ТОВ «Інтердорбуд», яке займається підприємницькою діяльністю з метою отримання прибутку, а саме: діє як митний брокер.

ТОВ «Профайн Україна» було його клієнтом і він здійснював оформлення митних декларацій цьому підприємству як брокер, тобто з цим товариством було укладено договір про надання послуг щодо підготовки та подачі митних декларацій до митниці. Працівники ТОВ «Профайн Україна» на електронну пошту направляли певні документи (в основному менеджер ОСОБА_16 ), які він або інший брокер з його підприємства обробляли та формували з них митні декларації. Вартість оформлення однієї декларації складала: за імпортні послуги 3000 грн., за експортні послуги 2700 грн.

Станом на 2019-2020 р.р. його підприємство орендувало одне із приміщень за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд.9-А, де перебував і митний пост «Запоріжжя».

Процедура подачі декларації складається у наступному: декларант подає йому документи в електронному виді, у нього є програмне забезпечення, за допомогою якого складається декларація і вона в електронному вигляді подається до митниці за електронним підписом брокера.

Так як митне оформлення подається в електронному виді, тому оригінали документів декларанта надавати митниці не має необхідності та відповідно і фізичної присутності декларанта не потребується.

Декларація може бути отримана будь-ким із митних інспекторів, тобто на скільки він знає такий розподіл декларацій відбувається автоматично.

З обвинуваченим він знайомий, приблизно з 2012 року, особистих відносин не було, тільки робочі відносини: «митний інспектор-митний брокер». Грошові кошти він борг у ОСОБА_12 не брав, тобто між не ними не було жодних боргових зобов`язань.

У жовтні 2019 році до нього звернулось ТОВ «Профайн Україна», яке подало відповідні документи, а його підприємство підготувало митні декларації та направили їх до митниці для митного оформлення. Скільки всього декларацій, він не пам`ятає, але більшість декларацій попало на розгляд ОСОБА_12 . У місяць ТОВ «Профайн Україна» подавало документів, приблизно на 30 декларацій.

У листопаді 2019 року, точної дати він не пам`ятає, до нього зайшов ОСОБА_12 і висловив певні умови для подальшої співпраці, а саме: за кожну подану його підприємством декларацію від ТОВ «Профайн Україна» необхідно обвинуваченому буде сплачувати грошові кошти (за декларації імпорту 400 грн., а за декларації експорту 200 грн.). Крім того, з ОСОБА_12 була розмова, що у разі не надання цих коштів, будуть проблеми з подальшим митним оформленням декларацій, наданих його підприємством.

Загальна сума надання цих грошових коштів складала близько 15 000 грн. за місяць. Ця сума приблизна, але вона відповідає щомісячній приблизній кількості декларацій від ТОВ «ПрофайнУкраїна».

Вказані гроші мали б передаватися один раз на місяць ОСОБА_12 , вести підрахунок декларацій мав би саме він. Ці умови стосувалися лише декларацій по ТОВ «Профайн Україна», так як їх було саме найбільше у той час. І це стосувалося не тільки декларацій, які були розподілені тільки ОСОБА_12 , а усім митним інспекторам митного посту «Запоріжжя».

Він вислухав ці умови від ОСОБА_12 , відмовитися він не міг, так як розумів, що це буде впливати на його діяльність (можливо закінчення діяльності), тому категорично відмови він не надавав, але й вирішив не сплачувати ці грошові кошти.

Взагалі було декілька розмов з цього приводу, під час однієї з них, ОСОБА_12 повідомив, що будуть проблеми, якщо не будуть виконуватися такі умови.

У подальшому, вказані гроші він не надавав ОСОБА_12 , але останній постійно до нього заходив та нагадував про певну заборгованість по цих коштах.

Стосовно висловлювання ОСОБА_12 , що він його поб`є якщо не отримує цих коштів (яке було чутно на відеозаписі, долученому до матеріалів кримінального провадження), то він не зможе чітко зазначити про реальність та серйозність цих намірів обвинуваченого.

Враховуючи, що він розумів, що йому нормально не дадуть працювати з вищевикладених обставин, тому він застосував свої зв`язки, а саме: звернувся до СБУ.

Спочатку 29.01.2020 року була особиста розмова з одним із працівником СБУ ОСОБА_17 , а потім - 30.01.2020 року він подав відповідну заяву до СБУ. Заяву 30.01.2020 року він написав вдома, зранку (до 9-00 год.) поїхав на поштове відділення №2 по вул. Шкільній у м. Запоріжжі та відправив її поштою (простою кореспонденцією) на адресу СБУ. Проживає він по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі, де і ставить на ніч свою машину. 30.01.2020 року він зі свого місця проживання відразу поїхав на пошту, а потім вже на роботу.

У кінці січня 2020 року він знайшов грошові кошти, а саме: суму у розмірі 5000 грн. (4400 грн. за жовтень 2019 р. і 600 грн. за січень 2020 р.) та 31.01.2020 року у своєму кабінеті передав їх ОСОБА_12 , після чого обвинуваченого було затримано працівниками СБУ та відбувалися певні слідчі дії (огляд кабінету та особистий обшук ОСОБА_12 ). Вказані кошти були його особистими. Усі передані кошти були вилучені у ОСОБА_12 .

Під час передачі коштів, вони були ним перераховані, покладені на стіл і після цього ОСОБА_12 їх забрав та поклав їх собі у кишеню, зазначивши, що це не вся сума.

На цей час у нього брокерська діяльність фактично припинена з певних причин, більшість його клієнтів від його послуг відмовилися і після цих подій його на місяць припиняли ліценцію по цій діяльності.

У період з жовтня грудня 2019 року він не пам`ятає, скільки були повернуто для доопрацювання йому від ОСОБА_12 митних декларацій, але невелика кількість.

Вважає, що у митних органів було б достатньо можливостей для впливу на процес оформлення митних декларацій, наприклад, провести додатковий огляд, або додаткове зважування товару в автомобілі, де товар важить 20 тон, а це вивантаження товару та нове завантаження до автомобіля, яке займає певний період часу. Впливу з боку митниці за той період (листопад 2019 січень 2020 року) на нього не було, але враховуючи таку наполегливість ОСОБА_12 він відчував, що невдовзі вона буде.

Не пам`ятає, щоб ОСОБА_12 здійснював якусь допомогу по оформленню митних декларацій, тобто якщо ним була б допущена якась помилка у декларації, то митний інспектор повертає таку декларацію і самостійно виправити вже не може.

Відповідаючи на питання учасників процесу свідок ОСОБА_15 додатково пояснив, що фактично від ОСОБА_12 як таких вимог про сплату грошових коштів не було, а були неодноразові натяки на необхідність сплати таких грошей. Погроз з боку ОСОБА_12 з приводу невиконання виплат таких грошових коштів, не було.

При розмові ОСОБА_12 зазначив, що необхідно буде сплачувати за кожну декларацію ТОВ «Профайн Україна» і не тільки, яка була розподілена на ОСОБА_12 .

Період, за який би він мав би розрахуватися з ОСОБА_12 це жовтень, листопад та грудень 2019 року.

Суму у розмірі 15 000 грн. ОСОБА_12 не вказував і цю суму саме він зазначив під час свого допиту на стадії досудового розслідування. Ця сума приблизна і вона могла бути більшою, враховуючи кількість поданих від ТОВ «ПрофайнУкраїна» декларацій;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який під час судового розгляду пояснив, що він на цей час працює агентом митного оформлення у ТОВ «ПрофайнУкраїна». На період вересня 2019 року січня 2020 року працював найманим працівником у брокера ОСОБА_15 , з яким працювали в одному приміщенні. В його обов`язки входило перевірка декларацій, виправлення у них помилок та направлення їх до митниці. Митні декларації він підписував своїм особистим електронним ключем.

ОСОБА_19 він знав як митника митного поста «Запоріжжя», між ним та обвинуваченим були відносини «агент митного оформлення митник». У ОСОБА_19 та ОСОБА_15 були дружні відносини.

31.01.2020 року він, перебуваючи на своєму робочому місці (м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 9а), став свідком передачі ОСОБА_15 грошових коштів ОСОБА_12 , про розмір яких він не знає. З якої причини обвинуваченому передавалися ці гроші, йому також невідомо. Перед цим ОСОБА_12 дійсно, коли приходив до них з ОСОБА_15 на роботу, то останньому нагадував про передачу якихсь грошей, на що ОСОБА_12 зазначав, що надасть їх пізніше. При цьому, погроз та вимог з боку обвинуваченого не було;

Спочатку він подумав, що ОСОБА_12 у ОСОБА_15 вимагає неправомірну вигоду, про що він розповів і під час його допиту на стадії досудового розслідування, але на цей час він цього підтвердити не може, так як не знає про дійсні причини та підставу передачі грошових коштів ОСОБА_15 обвинуваченому ОСОБА_12 ;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснив суду, що він з 2019 року працює менеджером з постачання ресурсів у ТОВ «Профайн Україна». В його обов`язки входить забезпечувати підприємство сировиною, підшукувати вантажний транспорт, а також він надає брокерам документи для оформлення митних декларацій вказаного підприємства. На період 2019-2020 р.р. ТОВ «Профайн Україна» співпрацювало з брокерською фірмою «Інтердорбуд», а саме: з ОСОБА_15 та ОСОБА_18 . З жодним митним інспектором він не знайомий, у т.ч. з ОСОБА_12 , так як усі декларації оформлювали та направляли по такій схемі: він ОСОБА_15 або ОСОБА_18 направляв по електронній пошті документи, на підставі яких останні складали митну декларацію і направляли її до митниці. За кожне таке оформлення ТОВ «Профайн Україна» сплачувала грошові кошти, в якому розмірі, він не пам`ятає. Проблем з оформленням митних декларацій у ТОВ «Профайн Україна», коли декларації заповнювали зазначені брокери, не було. Про тиск митників на брокерів, вимогу неправомірної вигоди щодо безперешкодного оформлення митної декларації, йому невідомо;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який суду пояснив, що він працює в УСБУ в Запорізькій області. У 2019 році у нього була оперативна інформація про незаконні дії з боку митних інспекторів на митному посту «Запоріжжя» щодо вимагання неправомірної вигоди за безперешкодне оформлення митних декларацій. За такими відомостями слідчий ДБР вніс відомості до ЄРДР. Спочатку була інформація від громадянина Скоморохова щодо митного оформлення автомобілів, після чого заведена оперативно-розшукова справа, яка у подальшому не розсекречувалася.

Під час проведення оперативних заходів була отримана інформація щодо протиправних дій з боку митного інспектора ОСОБА_12 , який вимагав неправомірну вигоду у митного брокера ОСОБА_15 . В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню слідчий звернувся із клопотанням про здійснення відеоконтролю у робочому кабінеті ОСОБА_15 , яке було задоволено слідчим суддею. По дорученню слідчого він проводив вказану негласну слідчу (розшукову) дію.

Офіційно ОСОБА_15 звернувся до УСБУ в Запорізькій області з письмовою заявою від 30.01.2020 року, яка надійшла до управління по пошті та була зареєстрована на початку лютого 2020 року;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.01.2020 року, та відеозаписом до цього протоколу, згідно з якими ОСОБА_12 був затриманий у порядку ст.208 КПК України на підставі повідомлення громадянином ОСОБА_15 про надання ним обвинуваченому грошових коштів у сумі 5000 грн. за безперешкодне митне оформлення вантажів клієнтів ТОВ «Інтердорбуд» та ФОП « ОСОБА_15 ». Під час затримання в ході обшуку ОСОБА_12 були вилучені грошові кошті у сумі 5 000 грн. (10 банкнот по 500 грн.) (т.2 а.с. 76-81);

- речовими доказами: грошовими коштами у сумі 5000 грн., вилученими під час обшуку обвинуваченого ОСОБА_12 . Вказані грошові кошти є предметом неправомірної вигоди та належать свідку ОСОБА_15 . Положення КПК України не містять жодних обмежень щодо використання власних грошових коштів заявників під час передачі обвинуваченим неправимірної вигоди (т.3 а.с.73);

- даними, зазначеними у заяві ОСОБА_15 від 30.01.2020 року, згідно змісту якої останній повідомляє, що інспектор митниці митного посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_12 вимагає у нього грошові кошти за безперешкодне оформлення вантажів клієнтів ТОВ «Інтрердорбуд» та ФОП « ОСОБА_15 , де він є керівником. Розмір неправомірної вигоди залежить від кількості оформлених митних декларацій за певний період часу (т.3 а.с.23);

- даними протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10.02.2020 року, згідно яких встановлено, що ОСОБА_15 спілкується з ОСОБА_22 (представником ТОВ «Профлайн») з приводу підготовки та подачі митної декларації. Також, з вказаної розмови встановлено, що ОСОБА_12 має можливість роздрукувати митну декларацію ТОВ «Профлайн» і саме його свідок ОСОБА_23 просить це зробити (т.4 а.с. 45-47);

- даними протоколу про результати здійснення аудіо-відеоконтролю особи від 10.02.2020 року, а також даними аудіо- та відеозаписів на дисках, долучених до вказаного протоколу, досліджених під час судового розгляду, згідно яких вбачається:

1) що ОСОБА_12 постійно нагадує ОСОБА_15 про необхідність передати грошові кошти (аудіо-, відеозаписи від: 24.12.2019 року, 26.12.2019 року, 13.01.2020 року, 14.01.2020 року, 16.01.2020 року, 21.01.2020 року, т.4 а.с. 45-56)

2) ОСОБА_15 неодноразово зазначає у розмовах з ОСОБА_23 про необхідність сплачувати грошові кошти митникам (аудіо-, відеозаписи від: 09.01.2020 року, 13.01.2020 року, т.4 а.с. 45-56);

3) ОСОБА_12 просить ОСОБА_15 передати йому грошову суму 4400 грн. (аудіо-, відеозапис від: 16.01.2020 року, 28.01.2020 року, т.4 а.с. 52);

4) 31.01.2020 року ОСОБА_15 передає ОСОБА_12 суму у розмірі 5 000 грн., з яких 4400 грн. окремо це гроші які обговорювалися раніше (16.01.2020 року та 28.01.2020 року) та 600 грн. за 30.01.2020 року (т.4 , а.с. 55).

Оцінюючи вказані докази, суд дійшов до висновку, що вони узгоджуються між собою та фактично не суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_12 в частині отримання ним грошових коштів від ОСОБА_15 .

Під час судового розгляду не було встановлено жодного факту провокації ні з боку правоохоронних органів, ні з боку свідка ОСОБА_15 як ініціаторів передачі грошових коштів обвинуваченому. Навпаки, з досліджених аудіо, - відеозаписів негласної слідчої вбачається, що саме ОСОБА_12 постійно прохав передати йому грошові кошти.

Також, судом не було встановлено факту надання свідком ОСОБА_15 завідомо неправдивих свідчень та жодної причини з боку останнього обмовити обвинуваченого.

Сумнівів у суду, що предметом розмов під час проведення НСРД у кабінеті свідка ОСОБА_15 , була передача грошових коштів, не виникає. Про це не заперечує обвинувачений ОСОБА_12 та підтверджує свідок ОСОБА_15 .

На досліджених аудіо, - відеозаписах чітко простежується, що обвинувачений неодноразово наполегливо просить останнього передати грошові кошти, частину з яких ОСОБА_15 і передає 31.01.2020 року.

Зазначена негласна слідча (розшукова) дія (аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_15 шляхом таємного проникнення до службового кабінету останнього, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та встановлення технічних засобів аудіо,- відеоконтролю особи протягом строком дії на 60 днів) була проведена за клопотанням слідчого третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_24 (т.4 а.с. 21-24) та дозволом на її проведення, наданого ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 12.12.2019 року (т.4 а.с. 28-30).

12.12.2019 року слідчий ТУ ДБР ОСОБА_24 заступнику начальника управління начальнику ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_25 надав доручення про проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій (т.4 а.с. 43-44).

У подальшому, про результати здійснення аудіо, - відеоконтролю особи ( ОСОБА_15 ) старшим оперуповноваженим в ОВС 4 відділу головного відділу БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_17 було складено відповідний протокол і до нього долучені DVD-R-диски (т.4 а.с. 49-82), його розсекречено та надано для ознайомлення стороні захисту.

Таким чином, на думку суду, вказана негласна слідча (розшукова) дія була проведена без порушень Кримінального процесуального кодексу України.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що кожен окремо та у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд відбувається у межах пред`явленого обвинувачення.

Водночас, судом було змінено обвинувачення в частині розміру переданих ОСОБА_12 31.01.2020 року грошових коштів, а саме у сумі 4 400 грн. та вказано, що прохання ОСОБА_12 було щомісячно передавати грошові кошти за безперешкодне оформлення митних декларацій за період жовтня-грудня 2019 року, не у сумі 15 000 грн., а із розрахунку 400 грн. за митну декларацію імпорту товарів і 200 грн. - за митну декларацію експорту, виходячи з такого.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_12 вимагав суму неправомірної вигоди за період жовтня-грудня 2019 року. Як було встановлено під час судового розгляду передана обвинуваченому сума у розмірі 5000 грн. складалася з: 4400 грн. за жовтень 2019 року та 600 грн. за січень 20202 року. Враховуючи, що органом досудового розслідування в обвинувальному акті не зазначалося про вимогу обвинуваченим грошових коштів за січень 2020 року, тому вважаю, що сума у розмірі 400 грн. не входить у межі пред`явленого обвинувачення.

Крім того, суму у розмірі 15 000 грн., яку нібито вимагав ОСОБА_12 не було доведено прокурором та сам ОСОБА_15 не зміг пояснити як вона виникла. Вказана сума жодним чином не згадується і під час розмов обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 на досліджених судом аудіо, - відеозаписах. Водночас, з показань останнього було встановлено, що щомісячна неправомірна вигода складалася від кількості оформлених ОСОБА_15 митних декларацій, а саме з розрахунку: 400 грн. за митну декларацію імпорту товарів і 200 грн. за митну декларацію експорту товарів.

Вважаю, що ці зміни у формулюванні обвинувачення ОСОБА_12 не погіршують його становище, а навпаки покращують, якщо враховувати, що сума переданих грошових коштів зменшена на 600 грн. та відсутня загальна сума неправомірної вигоди у розмірі 15 000 грн.

Під час судового розгляду по клопотанню сторони обвинувачення були допитані свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що станом на 2019 р. він перебував на посаді начальника митного поста «Запоріжжя», тобто безпосереднім керівником ОСОБА_12 . Митні декларації подаються у електронному виді за випадковим принципом: тобто комп`ютерна програма визнає конкретного митника по певній декларації. У приміщенні митниці працювало багато брокерських фірм. Про вимагання ОСОБА_12 неправомірної вигоди від брокерів йому невідомо.

Свідок ОСОБА_27 пояснив суду, що працює заступником начальника митного поста «Запоріжжя» ДФС. У 2019 році ОСОБА_12 був його підлеглим. У приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна,9а, де знаходиться митниця дійсно працюють брокерські фірми, але митникам заборонено з ними спілкуватися у робочий час. В Україні була введена електронна форма подачі митної декларація у т.ч. для зменшення корупційних ризиків. Перевірка митних декларацій відбувається в автоматизованому режимі: тобто комп`ютерна програма визначає митника, який буде здійснювати таку перевірку і щоб певна декларація попала на перевірку до певного митника, це неможливо. З приводу пред`явленого обвинувачення ОСОБА_12 , він нічого пояснити не може. Про факти вимагання неправомірної вигоди з боку обвинуваченого, він не знає.

Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 пояснили у судовому засіданні, що вони працюють у митних органах України з 1997 року та 2000 року, відповідно. У 2019 році вони перебували на посадах головних інспекторів митного поста «Запоріжжя», до обов`язків яких входить здійснення митного контролю та митне оформлення товарів. Їх діяльність регламентована посадовою інструкцією та Митним кодексом України. Митні декларації подаються в електронному вигляді в автоматизованому режимі, кому із митників надійде певна декларація визначає спеціалізована програма. І до того, як митна декларація надійде митнику, неможливо дізнатися, хто саме є декларантом. З ОСОБА_12 у них службові відносини, про факти вимагання останнім неправомірної виголи у брокерів, їм невідомо.

Аналіз вказаних показань свідчить, що вони фактично безпосередньо не вказують на винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, але надають змогу суду встановити певні фактичні дані щодо роботи митниці в частині надходження, прийому та перевірки митних декларацій з боку митних інспекторів.

Також, у судовому засіданні були досліджені наступні документи:

- витяги з ЄРДР по кримінальним провадженням № 0000454, 0000020, відомості про які внесені до ЄРДР 25.09.2019 року та 24.01.2020 року за ч.3 ст.368 та ч.1 ст.369 КК України, відповідно;

- постанови про визначення групи слідчих;

- повідомлення про початок проведення досудового розслідування;

- постанови про призначення групи прокурорів;

- постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 0000454 та 0000020;

- постанови про виділення копії матеріалів за ч.1 ст.369 КК України;

- копії матеріалів з особової справи на ім`я ОСОБА_12 .

Вказані документи, на думку суду, також безпосередньо не вказують на винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, проте дають суду підстави для висновку: про дотримання слідчими належної процедури внесення відомостей до ЄРДР; розслідування вказаних кримінальних проваджень; що обвинувачений до 20.01.2020 року перебував на посаді головного державного інспектора митного посту «Запоріжжя» Запорізької митниці ДФС, а з 21.01.2020 року на посаді головного державного інспектора митного поста «Запоріжжя» Дніпровської митниці Держмитслужби з 6 рангом державного службовця; 31.12.1997 року ОСОБА_12 прийняв присягу державного службовця.

Крім того, судом були досліджені:

- клопотання слідчого третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_24 від 10.12.2019 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж операторів мобільного зв`язку, а саме: встановлення місцезнаходження радіоелектронних засобів, які використовують ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , зняття з них інформації та здійснення спостереження за вказаними особами (т.4 а.с. 1-24);

- ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 12.12.2019 року про надання дозволів на проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій від 12.12.2019 року (т.4 а.с. 25-42);

- протоколи про результати встановлення місцезнаходження радіоелектронних засобів, які використовують ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та зняття інформації з них від 10.02.2020 року (т.4 а.с. 83-105)

- протокол огляду місця події робочого кабінету ОСОБА_15 від 31.01.2020 року, під час якого було вилучено два блокноти та ноутбук марки «НР» останнього (т.2 а.с. 82-84). Огляд проводився на підставі заяви ОСОБА_15 , що він згоден на проведення такого огляду (т.2 а.с. 85);

- протоколи огляду предметів, вилучених під час огляду місця події робочого кабінету ОСОБА_15 від 31.01.2020 року (т.3, а.с. 78).

Водночас дані у зазначених документах не містять будь-яких доказів по даному кримінальному провадженню, тобто не підтверджують позиції як прокурора, так і сторони захисту.

Під час судового розгляду судом перевірялися доводи та твердження сторони захисту на захист обвинуваченого.

Щодо невідповідності дати внесення відомостей про скоєний злочин до ЄРДР обставинам інкримінованого злочину, відсутність доручень слідчих на проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Запорізькій області

Обвинувачений та його захисник зазначили, що згідно обвинувального акту ОСОБА_12 висунув вимогу про надання неправомірної вигоди у листопаді 2019 року, а відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР були внесені у вересні 2019 року, що свідчить про процесуальні порушення органу досудового розслідування.

Крім того, затримання підозрюваного ОСОБА_12 , огляд місця події та приміщень митниці були проведені працівниками УСБУ в Запорізькій області, без участі слідчого, на підставі доручення від 10.10.2019 року. Проте, вказане доручення надавалося для допиту свідків та виконання інших слідчих дій, направлених на встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведені 31.01.20 року слідчі дії були направлені на збирання доказів щодо правопорушення обставини якого вже з`ясовані. Крім того, прохання передати кошти ОСОБА_12 начебто висунув у листопаді 2019 року, тобто після надання доручення, а значить воно не надавалося для проведення відповідних слідчих дій. Отже затримання та вилучення речей були незаконними, а докази, здобуті під час цього затримання, відповідно до концепції «плодів отруєного дерева» є недопустимими. Крім того, сторона захисту звертає суду увагу, що відомості до ЄРДР вносять у зв`язку з поборами на митниці при розмитненні авто, а у подальшому фактично розслідується надання ОСОБА_15 неправомірної вигоди працівникам митниці за безперешкодне оформлення декларацій ТОВ «Профайн».

Суд, критично ставиться до вказаних тверджень сторони захисту, враховуючи таке.

Як вбачається з наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, 25.09.2019 року на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі від заступника начальника Управління начальника ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_32 надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.214 КПК України.

У цьому повідомленні було зазначено, що працівниками УСБУ в Запорізькій області отримано дані щодо протиправних дій з боку службових осіб Запорізької митниці ДФС та керівника однієї з брокерських компаній м. Запоріжжя, пов`язаних з вимаганням неправомірної вигоди. Зокрема, за одержаними даними службові особи митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ДФС, налагодили механізм вимагання та одержання неправомірної вигоди від представників підприємств-суб`єктів ЗЕД за безперешкодне митне оформлення вантажів в зоні діяльності вказаного підрозділу митного оформлення. Встановлено, що до вказаної протиправної схеми зазначені службові особи Запорізької митниці ДФС залучили представника однієї з брокерських компаній, яка надає послуги з декларування вантажів підприємств в ході митного оформлення передає представникам та вказаних суб`єктів господарювання незаконні вимоги службових осіб Запорізької митниці ДФС. В подальшому через вказаного митного брокера, службові особи Запорізької митниці ДФС одержують неправомірну вигоду за кожну оформлену митну декларацію вантажів даних підприємств. Отримані дані свідчать про наявність в діях службових осіб Запорізької митниці ДФС, а також представника брокерської компанії ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (т.2 а.с.4).

Після цього, 25.09.2019 року о 14 год.47 хв. були внесені до ЄРДР відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, кримінальне провадження №000000454 (т.2 а.с.1-2).

Постановою від 25.09.2019 року начальник третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_33 по кримінальному провадженню №000000454 визначив групу слідчих ОСОБА_24 (старший групи), ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 і направив відповідне повідомлення до Генеральної прокуратури України про початок досудового розслідування (т.2 а.с.8).

25.09.2019 року слідчий ОСОБА_40 надає доручення про проведення слідчих дій у порядку ст.40 КПК України начальнику ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_41 щодо встановлення посадових осіб Запорізької митниці ДФС та цивільних осіб, котрі причетні до вимагання неправомірної вигоди у представників суб`єктів господарювання за безперешкодне митне оформлення вантажів, а також проведення інших слідчих (розшукових) дій, у яких виникне необхідність (т.2 а.с.5).

У подальшому, працівниками УСБУ в Запорізькій області на доручення слідчого від 25.09.2019 року була надана відповідна інформація: службовими особами, які вимагають неправомірну вигоду за безперешкодне митне оформлення вантажів у зоні діяльності митного посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_42 . Також до протиправної схеми залучений ОСОБА_15 директор ТОВ Інтердорбуд», який працює у кабінеті №33 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 9А (т.2 а.с.6-7, 12).

10.10.2019 року слідчим ОСОБА_43 було надано доручення по кримінальному провадженню №000000454 про проведення слідчих дій у порядку ст.40 КПК України начальнику УСБУ в Запорізькій області щодо встановлення та допиту свідків, які можуть повідомити про обставини створення штучних перешкод у діяльності суб`єктів господарювання співробітниками правоохоронного органу на території Запорізької області, а також виконати інші слідчі та розшукові дії, направлені на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с.15).

08.11.2019 року заступником прокурора Запорізької області визначено групу прокурорів у кримінальному провадженню №000000454, членом якої є прокурор ОСОБА_9 (т.2 а.с.16).

17.10.2019 року, 25.11.2019 року, 23.01.2020 року та 24.01.2020 року на адресу слідчого ОСОБА_44 надійшли відповіді на його доручення, що одним із свідків щодо створення штучних перешкод в ході митного оформлення транспортного засобу є ОСОБА_45 , долучено протокол допиту останнього та певні матеріали, у т.ч. щодо місця проживання ОСОБА_12 та проживання і роботи ОСОБА_15 , номера мобільного телефону, яким користується ОСОБА_12 . Також, зазначено, що ОСОБА_15 щомісяця надає неправомірну винагороду співробітникам митного посту «Запоріжжя» Дніпровської митниці за безперешкодне митне оформлення вантажів ТОВ «Профайн» (т.2 а.с. 16-22, 28-45, 57-61).

12.12.2019 року за клопотаннями слідчого ОСОБА_24 слідчі судді Запорізького апеляційного суду надали дозволи на проведення негласних слідчих дій: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж операторів мобільного зв`язку, встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів службових осіб митниці, у т.ч. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 . Щодо останнього слідчим також було отримано дозвіл на проведення обстеження публічно недоступного місця місця роботи з метою встановлення технічних засобів аудіо-відеоконтролю особи протягом 60 днів (т.4 а.с. 1-42).

Слідчий ОСОБА_24 доручив провести відповідні негласні слідчі дії працівникам УСБУ в Запорізькій області (т.4 а.с. 43).

29.01.2020 року свідок ОСОБА_15 (з показань останнього під час судового розгляду) усно звертається до працівника УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 , якому повідомляє про вимогу інспектора митниці ОСОБА_12 щодо щомісячної сплати за декларації ТОВ « Профлайн», які готуються саме ОСОБА_15 .

Наступного дня 30.01.2020 року ОСОБА_15 вже письмово звертається до УСБУ в Запорізькій області на дії обвинуваченого.

Згідно протоколу затримання особи від 31.01.2020 року о 14 год. 02 хв. старший оперуповноважений в ОВС 4 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 фактично відразу після передачі грошових коштів ОСОБА_15 затримує обвинуваченого ОСОБА_12 у порядку ст.208 КПК України (підстава якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин). Крім того, у вказаному протоколі вказано, що ОСОБА_15 повідомив, що він передав ОСОБА_12 грошові кошти за безперешкодне митне оформлення вантажів клієнтів ТОВ «Інтердорбуд». Під час затримання у ОСОБА_12 було вилучено грошові кошти у сумі 5 000 грн., які він отримав у ОСОБА_15 (т.2., а.с. 76-80). Факт такої передачі підтвердив під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 та проти цього не заперечував і обвинувачений.

Крім того, 31.01.2020 року старший оперуповноважений в ОВС 4 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 провів огляд місця події робочого місця ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було вилучено речі ОСОБА_12 : робочий комп`ютер «моноблок» «DELL»; електронний ключ з надписом 77 та номером 050877 у формі флеш накопичувача; штамп «ПМК» та особисту номерну печатку на ім`я ОСОБА_12 ; металеву печатку круглої форми №410; службове посвідчення ДФС України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 ; комп`ютер «Леново»; флеш-накопичувачі; робочий блокнот з синьою обкладинкою; мобільні телефони «Самсунг» та «Самсунг ДУОС».

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що дійсно відомості до ЄРДР були внесені 25.09.2019 року за ч.3 ст.368 КК України за відомостями УСБУ в Запорізькій області за фактом вимагання та одержання неправомірної вигоди службовими особами митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ДФС від митного брокера грошових коштів представників підприємств-суб`єктів ЗЕД за безперешкодне митне оформлення вантажів в зоні діяльності вказаного митного посту.

У подальшому, після отримання доручення від слідчого, який входив до слідчої групи по даному кримінальному провадженню, працівники УСБУ в Запорізькій області встановлювали певні факти, що на їх думку, могло бути протиправною діяльністю з боку службових осіб митного посту, у т.ч. про дії ОСОБА_15 , який щомісячно надає неправомірну винагороду співробітникам митного посту «Запоріжжя» Дніпровської митниці за безперешкодне митне оформлення вантажів ТОВ «Профайн». Вказані дані відображені у відповідних рапортах на доручення слідчого.

29.01.2020 року свідок ОСОБА_15 усно звернувся до працівника УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 , а 30.01.2020 року письмово до УСБУ в Запорізькій області з відомостями про протиправні дії ОСОБА_12 .

31.01.2020 року працівник УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 затримав ОСОБА_12 у порядку ст.208 КПК України та провів огляд місця події робочого місця обвинуваченого.

У подальшому, уточнена інформація щодо підозрюваного ОСОБА_12 була внесена до відповідного ЄРДР по даному кримінальному провадженню.

Внесення та редагування інформації у ЄРДР по даному кримінальному провадженню цілком відповідало вимогам Наказу Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року №139 «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», який діяв станом на 25.09.2019 року та 31.01.2020 року.

Жодних порушень з приводу реєстрації відомостей до ЄРДР до моменту затримання ОСОБА_12 або до моменту звернення останнього з проханням про надання неправомірної вигоди, суд не вбачає. Також, вважаю, що такими діями органів досудового розслідування жодним чином не порушено і права ОСОБА_12 як підозрюваного та обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст.40 КПК України доручення слідчого можуть бути лише про проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій. Тобто доручати проведення інших процесуальних дій КПК України слідчого не уповноважує. Обов`язок підрозділів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність виконувати письмові доручення слідчого передбачені ч.3 ст.41 КПК України та п. 2 ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». Слідчий у своїх дорученнях вказує, що саме повинен встановити в інтересах кримінального провадження оперативно-розшуковий орган, а не які заходи він повинен для цього здійснити. Крім того, у КПК України відсутні обов`язок слідчого перераховувати усі слідчі дії, які він доручає проводити оперативним підрозділам.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст.208 КПК України затримання особи та її обшук може провести уповноважена службова особа, якою в даному випадку є старший оперуповноважений в ОВС 4 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 . Проведення вказаною особою огляду місця події робочого місця ОСОБА_12 також не суперечить вимогам КПК України, враховуючи надання доручень слідчого у порядку ст.40 КПК України 25.09.2019 року та 10.10.2019 року. Дійсно у вказаних дорученнях слідчим не перераховані слідчі дії, здійснення яких доручається оперативним працівникам. Водночас, кожне із доручень має дозвіл слідчого оперативним працівникам на проведення інших слідчих (розшукових) дій, у яких виникне необхідність. Враховуючи, що після отримання ОСОБА_12 неправомірної вигоди 31.01.2020 року, у оперативних працівників з`явилася необхідність затримати останнього і відразу оглянути кабінет обвинуваченого, то ці дії повністю охоплюються зазначеними наданими дорученнями. Той факт, що доручення були надані до того як ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_15 із проханням надання неправомірної вигоди жодним чином не впливає права обвинуваченого і не є порушенням вимог КПК України.

Також, суд приймає до уваги, що прокурором ОСОБА_9 безпосередньо 31.01.2020 року було надано оперативним працівникам доручення на проведення слідчої дії огляду робочого столу ОСОБА_12 , а також провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких виникне під час проведення досудового розслідування (т.3 а.с.1-2).

Щодо не надання органом досудового розслідування певних матеріалів кримінального провадження під час виконання вимог ст.290 КПК України

Захисником зазначено, що певні документи (інформація ГА БКОЗ УСБУ в Запорізькій області від 24.09.2019 року, 25.09.2019 року, 30.09.2019 року, 17.10.2019 року) не були відкриті стороні захисту у порядку ст.290 КПК України, тому їх неможливо вважати допустимими доказами.

Водночас, суд не приймає до уваги такі доводи сторони захисту, так як дані протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 31.03.2020 року повністю це спростовують. Так, з вказаного протоколу вбачається, що захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ознайомилися з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі у період з 31.03.2020 року, зауважень та доповнень не мають (т.3 а.с. 131). Крім того, з жодною заявою на стадії судового провадження з цього приводу сторона захисту не зверталася, а зазначила це лише під час судових дебатів.

Щодо сприяння органів СБУ уникненню ОСОБА_15 відповідальності та безпідставність визнання останнього свідком

Судом було досліджено постанову прокурора ОСОБА_9 від 31.03.2020 року про виділення матеріалів досудового розслідування, з якої вбачається, що прокурор з кримінального провадження №0000454, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.09.2019 року виділив в окреме провадження матеріали кримінального провадження за ч.1 ст.369 КК України (т.3 а.с. 115-117), що свідчить наявність здійснення досудового розслідування по факту надання неправомірної вигоди обвинуваченому ОСОБА_12 і суперечить твердженню сторони захисту, що правоохоронні органи сприяли уникненню ОСОБА_15 відповідальності за ч.1 ст.369 КК України. На цей час у суду відсутні відомості про закриття вказаного кримінального провадження.

Крім того, сторона захисту просила суд оцінити достовірність показань свідка ОСОБА_15 та врахувати характеризуючи дані як особу, котра схильна до економічних правопорушень. В даному випадку вважаю, що така характеристика свідка (навіть при її наявності) не вказує на його ймовірність надавати завідомо неправдиві свідчення та обмовляти ОСОБА_12 . Жодних фактів, які б вказували на зацікавленість ОСОБА_46 у наданні таких неправдивих свідчень не встановлена під час судового розгляду.

На думку суду єдиною зацікавленістю ОСОБА_46 в даному випадку було викрити ОСОБА_12 , як особу, котра щомісячно прохала неправомірну вигоду та фактично заважала працювати, щоб у подальшому забезпечити нормальну діяльність його підприємства по оформленню митних декларацій.

Щодо недопустимості результатів та матеріалів НСРД як доказів:

На думку сторони захисту органом досудового розслідування під час проведення НСРД та їх оформлення були допущені порушення, які дають підстави визнати дані, отримані під час здійснення цих НСРД, недопустимими доказами.

1. У порушення вимог ст. 253 КПК України орган досудового розслідування письмово не повідомив обвинуваченому ОСОБА_12 про тимчасове обмеження його конституційних прав під час проведення НСРД.

Згідно правової позиції, викладеній у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.11.2022 року у справі №991/492/19 (провадження №51-491кмп21), якщо обвинувачений не був повідомлений щодопроведення відносно нього НСРД, але про сам факт проведення таких дій стороні захисту було відомо ще під час досудового розслідування кримінального провадження, то у такому разі відсутні істотні порушення вимог ст.253 КПК України з боку органу досудового розслідування.

В даному випадку стороні захисту про проведення НСРД стосовно ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_15 було відомо ще під час досудового розслідування, так як усі матеріали НСРД були відкриті стороні захисту у порядку ст.290 КПК України. Тому, вважаю, що під час судового розгляду таких дій, які могли бути розцінені як порушення права ОСОБА_12 на захист, з огляду на наявність у сторони захисту достатнього часу та можливостей для підготовки своєї лінії захисту, не встановлено, як і підстав для визнання доказів, отриманих під час проведення НСРД, недопустимими.

2. Нерозкриття стороні захисту усіх матеріалів досудового розслідування, у т.ч. на підставі яких було проведено НСРД.

Захисником зазначено, що з матеріалами НСРД стороною захисту не відбулося на час проголошення судових дебатів. Також, у наявності малася оперативно-розшукова справа, про яку в матеріалах провадження взагалі не згадується.

Суд не приймає до уваги такі твердження сторони захисту, так як дані протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 31.03.2020 року повністю це спростовують. Так, з вказаного протоколу вбачається, що захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ознайомилися з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі у період з 31.03.2020 року, зауважень та доповнень не мають (т.3 а.с. 131). Крім того, з жодною заявою під час судового розгляду з цього приводу сторона захисту не зверталася, а зазначила це лише під час судових дебатів. Також, судом за активної участі сторони захисту під час судового розгляду були досліджені як результати проведення НСРД, так і документи, що стали підставою для їх проведення. До моменту дослідження матеріалів НСРД у сторони захисту були відповідні записи щодо певних подій, зафіксованих на аудіо, відеоматеріалах НСРД, які захисник та обвинувачений просили дослідити та коментували їх. Тобто ще до початку дослідження цих матеріалів у суді, сторона захисту була з ними достатньо ознайомлена.

Дослідження матеріалів оперативно-розшукової справи не передбачено нормами КПК України. Крім того, вказані матеріали можуть досліджувати тільки особи, які мають відповідний доступ до державної таємниці. В даному випадку ні головуючий суддя, ні сторона захисту такого доступу не мала.

3. Протоколи про результати проведення аудіо- відео контролю особи від 10.02.2020 року не містять хід проведення відповідних процесуальних дій, а лише фіксують їх результати; складені оперативним працівником, не безпосередньо після їх закінчення, а лише через 10 днів.

Фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій здійснюється складанням протоколу відповідної негласної слідчої (розшукової) дії та фіксуванням на технічні носії (аудіо-, відеокасети, CD-, DVD-диски, карти пам`яті тощо) інформації про хід, результати цієї негласної слідчої (розшукової) дії, складанням планів, схем, фототаблиць, стенограм тощо. Виконання фіксації негласних слідчих (розшукових) дії повинно відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, які встановлені у ст.ст. 103-107 КПК України, положенням ст.ст. 252, 273 КПК України.

Протоколювання є основною формою фіксації ходу та результатів проведення негласної слідчої (розшукової) дії. Загальні вимоги до структури та змісту протоколу негласної слідчої (розшукової) дії містяться у ч.3 ст.104 КПК України, відповідно до яких він повинен складатися зі вступної частини, яка має містити відомості про місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; описової частини, яка повинна містити відомості про послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; заключної частини, яка повинна містити відомості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

У вступній частині протоколу негласної слідчої (розшукової) дії додатково повинно бути зазначене відповідне рішення про проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії. Особливості умов та порядку проведення окремих негласних слідчих (розшукових) дій можуть вимагати забезпечення конфіденційності даних про осіб, які проводили негласну слідчу (розшукову) дію або були залучені до її проведення. Порядок застосування таких заходів забезпечення конфіденційності щодо названих осіб визначається відповідними нормативно-правовими актами України.

На думку суду, протоколи: про результати здійснення аудіо, - відео контролю особи та про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10.02.2020 року, складені старшим уповноваженим в ОВС 4 відділу головного БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_17 відповідають вказаним вимогам КПК України. Жодних порушень зі складання вказаних протоколів, судом не встановлено.

Також, відсутні і порушення щодо суб`єкту складання цих протоколів. ОСОБА_47 є оперуповноваженим УСБУ України в Запорізькій області, якому слідчий доручив відповідно до вимог ст.ст. 40,41 КПК України провести негласні слідчі (розшукові) дії в строк до 09.02.20220 року; скласти відповідні матеріали за їх результатами та направити їх слідчому (т.4 а.с. 211-212).

Дійсно, під час судового розгляду встановлено, що протоколи про результати НСРД були складені несвоєчасно - лише 10.02.2020 року (а закінченні безпосередньо негласні слідчі розшукові дії 31.01.2023 року). Водночас, вважаю, що це не є суттєвим порушенням, на підставі якого можливо визнати дані, отримані під час НСРД недопустимими доказами.

Крім того, на думку суду, орган досудового розслідування мав право здійснювати НСРД у даному кримінальному провадженні, незважаючи на те, що суд дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_12 такою кваліфікуючої ознаки як «поєднане з вимаганням неправомірної вигоди» і відповідно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.368 КК України, тобто у скоєнні нетяжкого злочину. Як зазначалося вище по тексту до ЄРДР були внесенні відомості за ч.3 ст.368 КК України, що є тяжким злочином, тому були усі підстави для проведення відповідних НСРД у даному кримінальному провадженні. Факт перекваліфікації судом дій обвинуваченого за ч.1 ст.368 КК України, яка не є тяжкою не ставить під сумнів правомірність проведених НСРД.

Щодо прохання ОСОБА_12 передачі грошових коштів за надання консультаційних послуг, а не неправомірної вигоди

Двічі допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 зазначив, що грошові кошти, які він передавав, і за які постійно питав у нього ОСОБА_12 це не сплата останньому за якійсь надані консультаційні послуги, а за те, щоб кожна оформлена ним митна декларація безперешкодно проходила через митницю і у подальшому не було проблем з митним оформленням декларацій, наданих його підприємством. Не пам`ятає, щоб ОСОБА_12 здійснював якусь допомогу по оформленню митних декларацій, тобто якщо ним була б допущена якась помилка у декларації, то митний інспектор повертає таку декларацію і самостійно виправити вже не може.

Наявність спеціального програмного забезпечення на ноутбуці ОСОБА_12 , яке було досліджено під час судового розгляду, однозначно не свідчить, що воно використовувалося обвинуваченим для консультаційної допомоги ОСОБА_15 для складання митних декларацій. Вказане програмне забезпечення пов`язане із службовою діяльністю ОСОБА_12 , тому його наявність на ноутбуці останнього не є підставою вважати, що це достатній доказ вважати позицію сторони захисту по цьому питанню достовірною.

Аналіз та оцінку показанням свідка ОСОБА_15 суд надавав вище по тексту, встановивши, що відсутні жодні підстави не довіряти та сумніватися показанням зазначеного свідка.

Також, суд звертає увагу, що на стадії досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_12 зазначав, що гроші, які йому 31.01.2020 року передав ОСОБА_15 це гроші, які займав останній у нього.

Тобто, з показань ОСОБА_12 фактично вбачається, що обвинувачений змінював свої показання щодо підстав передачі 31.01.2020 року ОСОБА_15 йому грошей.

На думку суду, така зміна показань обвинуваченим свідчать лише про намагання ОСОБА_12 уникнути кримінальної відповідальності, натомість показання свідка ОСОБА_15 були послідовними та не змінювалися впродовж здійснення досудового розслідування та судового розгляду.

Водночас, суд погоджується із окремими доводами сторони захисту

1. Щодо недоведеності обвинувачення скоєння кримінального правопорушення з такою кваліфікуючою ознакою як «поєднане з вимаганням неправомірної вигоди».

Частина 3 статті 368 КК України містить положення про те, що вимагання неправомірної вигоди є кваліфікуючою ознакою даного складу злочину.

Під такими діями слід розуміти вимагання службовою особою неправомірної вигоди з погрозою вчинення або невчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть завдати шкоду правам чи законним інтересам того, хто дає неправомірну вигоду, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати таку неправомірну вигоду (хабар) з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

При цьому, вимагання неправомірної вигоди матиме місце у випадку наявності трьох обов`язкових в своїй сукупності ознак:

- ініціатива давання неправомірної вигоди повинна походити саме від службової особи одержувача такої вигоди;

- схиляння на давання неправомірної вигоди повинна містити чітку і беззаперечну вимогу із обов`язковою наявністю відкритих погроз або створення реальних умов, що не залишають особі вибору як лише дати таку неправомірну вигоду;

- вказані вище погрози або створення умов повинні бути прямо пов`язані зі службовим становищем службової особи, мати протизаконний характер та бути спрямованими на завдання шкоди правам та законним інтересам особи, що дає неправомірну вигоду.

Тобто, така ознака, як «вимагання неправомірної вигоди», буде лише в тому випадку, якщо обвинувачений з метою одержання неправомірної вигоди погрожує вчиненням або не вчиненням дій, які можуть завдати шкоди, що є визначальним, правам чи законним інтересам того, хто дає неправомірну вигоду, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, а вимушена дати неправомірну вигоду із метою запобігання шкідливим наслідкам чи законним інтересам. Тобто законність прав та інтересів, які захищає особа, що надає неправомірну вигоду, має бути однією з основних і обов`язкових ознак вимагання (правова позиція, викладена у рішенні Верховного Суду України у справі №5-149кс16).

Суд кваліфікував дії ОСОБА_12 за ч.1 ст.368 КК України з кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди, а також прохання надати таку вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Вважаю, що в даному випадку прокурором не було доведено, що обвинувачений ОСОБА_12 вимагав неправомірну вигоду у ОСОБА_15 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України.

Про це свідчать, перш за все, показання свідка ОСОБА_15 , а саме: «Фактично від ОСОБА_12 як таких вимог про сплату грошових коштів не було, а були неодноразові натяки на необхідність сплати таких грошей. Погроз з боку ОСОБА_12 з приводу невиконання виплат таких грошових коштів, не було». Погроз та вимог також не чув й інший свідок ОСОБА_48 , який працював в одному кабінеті з ОСОБА_15 .

Посилання сторони обвинувачення на певні погрози, які були досліджені під час судового розгляду, а саме: розмову за 16.01.2020 року, коли обвинувачений ОСОБА_12 підходить до ОСОБА_15 і зазначає: «Зараз бити буду (у нецензурній формі)» (т.4 а.с. 52), не відповідають дійсності. Так які після вказаної фрази розмова між обвинуваченим та свідком продовжується і з її змісту вбачається, що це було ОСОБА_12 висловлено у жартівливій формі.

Вимог неправомірної вигоди з боку обвинуваченого ОСОБА_12 не було встановлено судом і під час судового розгляду.

2. Щодо недопустимості доказів даних, зазначених у протоколі огляду місця події

Суд погоджується із доводами сторони захисту, що дані огляду місця події робочого місця ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_3 , від 31.01.20120 року та відеозапис до нього необхідно визнати недопустимими, але не через суб`єкта проведення цієї слідчої дії, а у зв`язку з тим, що фактично старший оперуповноважений в ОВС 4 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 провів обшук вказаного приміщення.

Суд звертає увагу, що фактично ОСОБА_21 під час вказаного огляду тільки вилучив з вказаного місця речі ОСОБА_12 , а таку слідчу дію як огляд взагалі проведено не було.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч.2 ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

Тобто законодавцем, крім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

З метою захисту прав та законних інтересів осіб у кримінальному провадженні у системному тлумаченні ч.2 ст.233 КПК України під володінням слід розуміти фактичне володіння річчю (майном). Тобто фактичне володіння не варто ототожнювати з правом власності. Такий широкий підхід до розуміння понять «житло», зарахування до «іншого володіння» офісних та службових приміщень, приміщень господарського, виробничого та іншого призначення незалежно від форм власності відповідає й прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий з клопотанням про дозвіл на обшук приміщення митного поста, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де і перебував службовий кабінет ОСОБА_12 звертався до суду, але ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у задоволенні такого клопотання було відмовлено (т.2, а.с. 74-75).

Згідно частини третьої ст.233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Разом з тим, слідчий, після проведення огляду приміщення службового кабінету ОСОБА_12 , в порядку ч.3 ст.233 КПК України, негайно не звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення такого огляду.

Як встановлено з показань обвинуваченого ОСОБА_12 в судовому засіданні, він не надавав дозволу ОСОБА_49 на огляд його службового кабінету.

В матеріалах кримінального провадження міститься згода на проведення огляду службового кабінету ОСОБА_12 , підписаного ОСОБА_50 , який на той час був начальником митного поста. Водночас, ОСОБА_51 не працював у службовому кабінеті, де проводився огляд та фактично не мав у тому приміщенні своїх речей, тобто не був власником або користувачем майна, яке знаходилося у робочому кабінеті ОСОБА_12 .

Таким чином, під час судового розгляду здобуто дані про те, що огляд приміщення службового кабінету ОСОБА_12 проведено без добровільної згоди останнього. При цьому відсутність заперечень з боку обвинуваченого щодо проведення такого огляду не свідчить про його добровільну згоду на проведення вказаної слідчої дії та не є процесуальною гарантією забезпечення права обвинуваченого на захист.

На неприпустимості проведення обшуку під виглядом огляду місця події, без дотримання відповідних процесуальних гарантій захисту прав та інтересів підозрюваного, неодноразово наголошував Верховний Суд (постанови, ухвалені у провадженнях № 51-1840км20, № 51-6087км19, № 51-1314км20, №761/27114/14-к від 24.02.2021 року).

З огляду на наведе суд вважає, що огляд місця події, а саме, службового кабінету ОСОБА_12 проведено з порушенням встановленого КПК України порядку, а тому докази отримані в результаті проведення такої слідчої дії є недопустими, оскільки здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_12 , судом не встановлено.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_12 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_12 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким, суспільну небезпечність та характер скоєного кримінального правопорушення.

Також, судом враховується особа обвинуваченого: раніше не судимий; офіційно працює; одружений; має на утриманні неповнолітню дитину з певними хронічними захворюваннями; має постійне місце реєстрації та проживання; позитивно характеризується на роботі; його вік та здоров`я (має певні хронічні захворювання, через які є обмежено придатним до військової служби).

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Враховуючи особистість ОСОБА_12 , конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу, але у максимальному розмірі, передбаченого санкцією ч.1 ст.368 КК України.

Також, санкцією ч.1 ст.368 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Враховуючи, що на думку суду доведена винуватість ОСОБА_12 у здійсненні корупційної діяльності, вважаю за необхідне призначити останньому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади також на максимальний строк, передбачений у санкції ч.1 ст.368 КК України.

На переконання суду, призначення ОСОБА_12 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч.3 ст.368 КК України складають 3 140 грн. 20 коп. за залучення експерта на проведення судової експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідкою про витрати на проведення експертизи № 26-35 від 03.03.2020 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладені ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.02.2020 року по даному кримінальному провадженню, судом скасовуються.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Обвинувачення ОСОБА_12 , яке визнане судом недоведеним

за ч.1 ст.367 КК України

Згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000053, досудовим розслідуванням встановлено, що Головного інспектора митного посту «Запоріжжя» Запорізької митниці ДФС ОСОБА_13 , наказом Голови комісії з реорганізації Запорізької митниці ДФС №20-0 від 20.01.2020 року звільнено в порядку реорганізації з вищевказаної посади, з подальшим призначенням на посаду головного інспектора митного посту «Запоріжжя» Дніпровської митниці Держмитслужби.

Відповідно до вимог ст.ст.19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із ч.3 ст.18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно з функціональними обов`язками, на головного державного інспектора митного поста «Запоріжжя» Дніпровської митниці Держмитслужби ОСОБА_14 покладені наступні обов`язки:

- дотримання вимог Конституції України, Митного кодексу України, Закону України «Про державну службу», інших законів України, та інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів з питань митної справи, контроль за дотриманням яких покладено на Держмитслужбу;

- здійснення заходів для повноти та своєчасності виконання митних формальностей, сплати митних платежів щодо товарів, що поміщуються (поміщені) у відповідний митний режим, та які переміщуються через митний кордон України, з дотриманням діючих порядків і технологічних схем митного контролю й митного оформлення;

- здійснення заходів, спрямованих на боротьбу з контрабандою, попередження та виявлення порушень митних правил, ініціювання, складання та належне оформлення протоколів про порушення митних правил та інших документів стосовно виявлених порушень;

- реалізація заходів з управління ризиками шляхом виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування системи управління ризиками, та внесення в установленому порядку інформації про результати їх виконання до автоматизованої системи митного оформлення товарів;

- здійснення при митному оформленні контролю за правильністю класифікації товарів суб`єктами ЗЕД, визначення митної вартості і країни походження з метою недопущення зменшення бази оподаткування, виявлення та усунення фактів ухилення від оподаткування у повному обсязі;

- здійснення в межах компетенції державного нагляду (контролю) за діяльністю митних брокерів та їх представників (агентів з митного оформлення), магазинів безмитної торгівлі, митних складів, складів тимчасового зберігання, вантажних митних комплексів, вільних митних зон комерційного або сервісного типу, авторизованих економічних операторів. Застосування заходів митно-тарифного та нетарифного регулювання ЗЕД;

- здійснення процедур митного контролю та митного оформлення товарів, що містять об`єкти ПІВ, внесені до митного реєстру;

- здійснення контролю за дотриманням суб`єктами ЗЕД законодавства у галузі державного експортного контролю при здійсненні міжнародних передач товарів військового призначення та подвійного використання в межах повноважень, передбачених законом;

- організація та контроль створення зон митного контролю на територіях морських і річкових портів, аеропортів, на залізничних станціях та на територіях підприємств, вільних митних зон, митних складів, складів тимчасового зберігання, а також в інших місцях, визначених відповідно до Митного кодексу України;

- організація та контроль за роботою систем відео спостереження на складах тимчасового зберігання, митних складах та місцях доставки товарів.

Таким чином, у розумінні ч.3 ст.18 КК України, ОСОБА_12 є службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими обов`язками.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_13 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, вчинив злочин, а саме службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди інтересам держави, за наступних обставин.

Так, 23.05.2018 декларантом підприємством ПрАТ «Азовкабель» () до митного оформлення на митному посту «Запоріжжя Центральний» Запорізької митниці ДФС України за митною декларацією №112080/2018/012167 від 23.05.2018 разом з товаро-супровідними документами була заявлена продукція «стрічка конвеєрна з гумовотканним пошаровим тяговим каркасом», виробник «HELI INDUSTRY GROUP CO., LTD» (Китай), загальна митна вартість продукції становила 974352,40 гривень.

Відповідно до розподілу автоматизованої системи «АСМО Інспектор» митне оформлення вантажу «стрічка конвеєрна з гумовотканним пошаровим тяговим каркасом» за вищезазначеною митною декларацією ПрАТ «Азовкабель» () доручено ОСОБА_52 .

Під час проведення розмитнення ОСОБА_53 , несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, здійснив митне оформлення вантажу із зазначенням неналежного коду УКТЗЕД (український класифікатор товарів зовнішньоекономічної діяльності) та в подальшому розмитнення ПрАТ «Азовкабель» () вказаного вантажу за кодом УКТЗЕД (410120090), що не передбачає сплати імпортного мита (ставка мита - 0%).

Так, незважаючи на те, що представники ПрАТ «Азовкабель» () задекларували вантаж «стрічку конвеєрну» з наданням до Митного органу документів, що містять недостовірні відомості щодо характеристик товару, а саме: ширина 1202 мм та 798 мм, заявивши даний вантаж за кодом УКТЗЕД 410120090 (не передбачає ввізного мита), головний державний інспектор митного посту «Запоріжжя-Центральний» ОСОБА_12 несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, будучи службовою особою, всупереч інтересам служби 23.05.2018 знаходячись за місцем розташування митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ДФС за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна 9А, під час митного оформлення митної декларації №112080/2018/012167 не ініціював проведення митного огляду вантажу, запит додаткових документів щодо найменування та коду товару, для забезпечення правильності декларування коду товару, чим надав можливість представниками вказаної комерційної структури ухилитись від сплати митних платежів у повному розмірі шляхом несплати імпортного мита (10% митної вартості товару 97 435,24 гривень) та частини податку на додану вартість з урахуванням повного розміру основи нарахування ПДВ (суму митної вартості вантажу 974 352,4 та імпортного мита 97 435 гривень).

У зв`язку з несумлінним ставленням ОСОБА_12 до своїх службових обов`язків, державним інтересам спричинено істотної шкоди у вигляді не нарахування ПрАТ «Азовкабель» () до бюджету митних платежів на загальну суму 116 922,29 грн.

Дії ОСОБА_12 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 1 ст. 367 КК України, а саме: службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди інтересам держави.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, він повністю не визнає та пояснив, що 23.05.2018 року автоматизованою системою митного оформлення (в автоматичному режимі в порядку черговості надходження митних декларацій митного оформлення) його як митного інспектора було визначено для перевірки митної декларації №112080/2018/012167 на товар «Конвеєрні стрічки з гумовотканним пошаровим тяговим каркасом», який надійшов на адресу ПрАТ «Азовкабель».

У подальшому, ним були виконані усі необхідні митні формальності, передбачені «Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосування митної декларації», затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 30.05.2012 року № 631. Так, ним було здійснено перевірку правильності класифікації товарів. Правильність класифікації підтверджено на підставі наданих до митного оформлення документів, зокрема сертифікатів якості на продукцію, відомості в яких цілком відповідали заявленому коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Під час перевірки вказаної митної декларації спрацювали певні ризики (дії, які необхідно було виконати), а саме:

- витребування оригіналів документів або засвідчених в установленому порядку їх копій;

- перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів;

- контроль правильності визначення митної вартості товарів;

- контроль правильності класифікації товарів згідно УКТЗЕД;

- перевірка наявності задекларованих товарів у реєстри товарів, що містять об`єкти права інтелектуальної власності.

Такий ризик як митний огляд товару за цією митною декларацію не спрацював.

Взагалі митний огляд товару здійснюється у вичерпних випадках, передбачених у Постанові Кабінету Міністрів України №467 від 23.02.2012 року та ч.5 ст.3368 Митного Кодексу України, а саме: якщо спрацьовує такий ризик; за письмовим рішенням керівника митного органу або його заступника; якщо є підстави вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів.

В даному випадку такого ризику як митний огляд товару не було, також відсутні були підстави для витребування іншої документації по вказаному товару, тому він здійснив усі дії, направлені на перевірку митної декларації, де не виявив помилок та недостовірної інформації, у тому числі, що товар має ширину 1202 мм та 798 мм, який не передбачає сплату ввізного мита.

Вважає, що працівниками правоохоронного органу не доведено вину по даному епізоду, так як їхні висновки, викладені у суті обвинувачення, є припущеннями, а не встановленими фактами та обставинами.

Так, працівниками досудового розслідування не перевірялася версія, що ПрАТ «Азовкабель» придбало в Китаї конвеєрну стрічку, доопрацювало її та продало «Марганцевський ГЗК» вже доопрацьовану стрічку з гумовими бортами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України прокурором було заявлено клопотання про допит свідків: ОСОБА_27 та ОСОБА_54 , а також про дослідження письмових та речових доказів.

Допитаний свідком ОСОБА_27 суду пояснив, що він працює заступником начальника митного поста «Запоріжжя» ДФС. У 2018 році ОСОБА_12 був його підлеглим.

У травні 2018 року від декларанта ПрАТ «Азовкабель» надійшла митна декларація щодо конвеєрної стрічки з Китаю, яка попала на перевірку до ОСОБА_12 . Будь-яка митна декларація розподіляється митному інспектору через автоматизовану систему. Обвинувачений митний огляд товару не здійснював, так як не було відповідного ризику через систему управління ризиків. Декларант може самостійно оглянути придбаний товар, а у разі невідповідності товару складається акт. В даному випадку товар відповідав якості, зазначеній у відповідній документації, тому не було жодних підстав сумніватися в інших характеристиках придбаної стрічки. Митний огляд проводиться у вичерпних випадках, які регламентуються митним законодавством. В даному випадку у ОСОБА_12 не було підстав для проведення митного огляду. Обвинувачений виконав усі митні формальності, тобто дії по перевірці даної декларації (закрив ризики). Декларація по імпорту товару з «нульовим» ввізним митом, не є підставою для здійснення митного огляду.

ОСОБА_54 допитана свідком у судовому засіданні пояснила, що вона працює головним державним інспектором митного поста «Запоріжжя». З приводу декларації ПрАТ «Азовкабель» від 23.05.2018 року щодо придбання в Китаї конвеєрної стрічки, надала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_27 . Додатково зазначила, що після отримання митної декларації, митний інспектор виконує митні формальності. Що стосується вказаної декларації ОСОБА_12 виконав усі необхідні дії, а здійснення митного огляду не було обов`язковим в даному випадку.

Також, під час судового розгляду прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_12 за ч.1 ст.367 КК України надав наступні документи, які були досліджені судом, а саме:

- витяг з кримінального провадження №0000053, відомості про яке внесені 27.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, із фабулою: «Працівники правоохоронного органу Запорізької області умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та іншої юридичної особи, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, зловживають службовим становищем, що завдає істотної шкоди державним інтересам»; слідчий ОСОБА_55 , ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі (т.6 а.с. 1);

- витяг з кримінального провадження №0000053, відомості про яке внесені 27.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, із фабулою: «Незважаючи на те, що представники ПрАТ «Азовкабель» () задекларували вантаж «стрічку конвеєрну» з наданням до митного органу документів, що містять недостовірні відомості щодо характеристик товару, а саме: ширина 1202 мм та 798 мм, заявивши даний вантаж за кодом УКТЗЕД 410120090 (не передбачає ввізного мита), головний державний інспектор митного посту «Запоріжжя-Центральний» ОСОБА_12 несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, будучи службовою особою, всупереч інтересам служби 23.05.2018 знаходячись за місцем розташування митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ДФС за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна 9А, під час митного оформлення митної декларації №112080/2018/012167 не ініціював проведення митного огляду вантажу, запит додаткових документів щодо найменування та коду товару, для забезпечення правильності декларування коду товару, чим надав можливість представниками вказаної комерційної структури ухилитись від сплати митних платежів у повному розмірі шляхом несплати імпортного мита (10% митної вартості товару 97 435,24 гривень) та частини податку на додану вартість з урахуванням повного розміру основи нарахування ПДВ (суму митної вартості вантажу 974 352,4 та імпортного мита 97 435 гривень). У зв`язку з несумлінним ставленням ОСОБА_12 до своїх службових обов`язків, державним інтересам спричинено істотної шкоди у вигляді не нарахування ПрАТ «Азовкабель» () до бюджету митних платежів на загальну суму 116 922,29 грн.», слідчі ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі: ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 ; прокурори: ОСОБА_59 , ОСОБА_9 (т.6 а.с.2-3);

- доручення про проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000053 слідчому ОСОБА_60 та повідомлення останнього про початок проведення досудового розслідування від 27.01.2020 року (т.6 а.с. 4-5);

- постанова від 20.07.2020 року про визначення групи слідчих по кримінальному провадженню №0000053 ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 (т.6, а.с.6);

- постанова про призначення групи прокурорів від 04.02.2020 року у кримінальному провадженні №0000053 ОСОБА_61 , ОСОБА_9 , ОСОБА_62 (т.6 а.с. 7-8);

- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 27.01.2020 року від заступника начальника УСБУ в Запорізькій області та додані матеріали (т.6 а.с. 9-63);

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 29.01.2020 року та відповідь на нього (т.6 а.с.63-73);

- лист-запит слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_63 до Дніпровської митниці щодо допиту особи, яка володіє спеціальними знаннями та отримання консультації щодо митного оформлення імпортних товарів та відповідь на нього (т.6 а.с. 74-75);

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 05.03.2020 року та відповідь на нього (т.6 а.с.76-80);

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 01.04.2020 року та відповідь на нього (т.6 а.с.81-266);

- лист слідчого ОСОБА_64 на адресу ГУ ДПС у Запорізькій області щодо проведення аналітичного дослідження господарської діяльності ПрАТ «Азовкабель» та встановлення суми можливих збитків спричинених вказаним підприємством у вигляді недонадходження до бюджету митних платежів з урахуванням оформлення декларацій на розмитнення товару із зазначенням коду УКТЗЕД: та відповідь на нього (т.6 а.с. 267-270);

- лист слідчого ОСОБА_64 на адресу Слобожанської митниці ДМСУ щодо надання розрахунків суми митних платежів, яку необхідно сплатити підприємству, у разі розмитнення вантажу «стрічка конвеєрна з гумо тканинним пошаровим тяговим каркасом (ширина стрічки 800 мм), виробник «HELI INDUSTRY GROUP CO., LTD» (Китай), загальна митна вартість продукції становила 974352,40 гривень, код УКТЗЕД: та відповідь на нього загальна вартість платежів 311 792 грн. 77 коп.: ввізне мито 97435,24 грн. та 214357,53 грн. - ПДВ (т.6 а.с.271-273);

- доповнення на виконання доручення слідчого від 05.03.2020 року (т.6 а.с.274-277);

- матеріали призначення та проведення судової економічної експертизи, висновок експерта №20-74 від 14.07.2020 року, згідно якого: митні платежі з мита та ПДВ підприємством ПрАТ «Азовкабель» при митному оформленні товару митною декларацією від 23.05.2018 за № UA112080/2018/012167 з урахуванням листа Слобожанської митниці ДМС України від 01.07.2020 № 7.14-08-2/7.14-15/8.14/8954 у зв`язку з оформленням декларації на розмитнення товару із зазначенням невірного коду товару «стрічка конвеєрна з гумотканинним пошаровим тяговим каркасом» (ширина стрічки 798 мм), УКТЗЕД , занижено на суму 116 922,29 грн. (т.6 а.с.278-288);

- доручення слідчого ОСОБА_65 оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України від 22.07.2020 року (т.7 а.с. 1);

- клопотання слідчого ОСОБА_64 про проведення обшуку приміщення митного посту «Центральний» Дніпровської митниці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд.9А (т.7 а.с.2-6);

- ухвала слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.07.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку приміщення архиву та відділу оформлення митних документів митного посту «Центральний» Дніпровської митниці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд.9А (т.7 а.с.7-9);

- протокол обшуку від 23.07.2020 року митного посту «Центральний» Дніпровської митниці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд.9А, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді та карта пам`яті, на якій міститься відеозапис обшуку (т.7 а.с.10-18);

- клопотання слідчого про арешт майна, вилученого під час обшуку митного посту «Центральний» Дніпровської митниці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд.9А, а саме: карти пам`яті «Apacer 32 Gb», на якій міститься інформація відносно ПрАТ «Азовкабель» щодо реєстраційних та митних документів, що стали підставою для митного оформлення в режимі імпорт, а саме митних декларацій та додатків до них (т.7 а.с. 19-24);

- протокол огляду від 11.08.2020 року карти пам`яті «Apacer 32 Gb», на якій міститься інформація відносно ПрАТ «Азовкабель» щодо реєстраційних та митних документів, що стали підставою для митного оформлення в режимі імпорт, а саме митних декларацій та додатків до них (т.7 а.с. 25-27);

- постанова про визнання речовим доказом від 11.08.2020 року, а саме: інформації, яка міститься на карті пам`яті «Apacer 32 Gb» - документів:

1) ВМД UA112080/2018/012467 з додатками;

2) ВМД UA112080/2018/001675 з додатками;

3) ВМД UA112080/2018/002366 з додатками;

4) ВМД UA112080/2018/003125 з додатками;

5) ВМД UA112080/2018/003134 з додатками;

6) ВМД UA112080/2018/005600 з додатками;

7) ВМД UA112080/2018/008958 з додатками;

8) ВМД UA112080/2018/009496 з додатками;

9) ВМД UA112080/2018/010301 з додатками;

10) ВМД UA112080/2018/010384 з додатками;

11) ВМД UA112080/2018/010835 з додатками;

12) ВМД UA112080/2018/011325 з додатками;

13) ВМД UA112080/2018/012953 з додатками;

14) ВМД UA112080/2018/013989 з додатками;

15) ВМД UA112080/2018/014715 з додатками;

16) ВМД UA112080/2018/015004 з додатками;

17) ВМД UА112080/2018/015922 з додатками;

18) ВМД UA112080/2018/016013 з додатками;

19) ВМД UA112080/2018/016803 з додатками;

20) ВМД UA112080/2018/017125 з додатками;

21) ВМД UA112080/2018/017255 з додатками;

22) ВМД UA112080/2018/017763 з додатками;

23) ВМД UA112080/2018/019278 з додатками;

24) ВМД UA112080/2018/019363 з додатками;

25) ВМД UA112080/2018/019572 з додатками;

26) ВМД UA112080/2018/019962 з додатками;

27) ВМД UA112080/2018/020009 з додатками;

28) ВМД UA112080/2018/021396 з додатками;

29) ВМД UA112080/2018/022629 з додатками;

30) ВМД UA112080/2018/025124 з додатками;

31) ВМД UA112080/2018/025363 з додатками;

32) ВМД UA112080/2018/026419 з додатками;

33) ВМД UA112080/2018/027083 з додатками;

34) ВМД UA112080/2018/028951 з додатками;

35) ВМД UA112080/2018/029338 з додатками;

36) ВМД UA112080/2018/029707 з додатками;

37) ВМД UA112080/2018/031154 з додатками;

38) ВМД UA112080/2018/031470 з додатками;

- клопотання слідчого ОСОБА_64 про проведення обшуку квартири, де мешкає ОСОБА_66 за адресою: АДРЕСА_4 (т.7 а.с.32-36);

- ухвала слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.07.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку квартири, де мешкає ОСОБА_66 за адресою: АДРЕСА_4 (т.7 а.с.37-39);

- протокол обшуку від 23.07.2020 року квартири, де мешкає ОСОБА_66 за адресою: АДРЕСА_4 , опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді та карта пам`яті, на якій міститься відеозапис обшуку (т.7 а.с.40-45);

- клопотання слідчого ОСОБА_64 про проведення обшуку приміщення ПрАТ «Азовкабель» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промилова, буд.2-і (т.7 а.с.46-50);

- ухвала слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.07.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку приміщення ПрАТ «Азовкабель» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промилова, буд.2-і (т.7 а.с.51-53);

- протокол обшуку від 23.07.2020 року приміщення ПрАТ «Азовкабель» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промилова, буд.2-і, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді та карта пам`яті, на якій міститься відеозапис обшуку. Під час вказаного обшуку були вилучені: Контракт №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 5 арк.; Специфікація №2 From 15/03/2019 к контракту №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 1 арк.; Proforma invoice №HL-AZOV02P від 15.03.2019 на 1 арк.; Дополнительное соглашение №2 от 11/03/2020 к контракту №HL- AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 2 арк.; Дополнение №1 From 08/01/2020 к контракту №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 1 арк.; Invoice №HL-AZOV03F-2 від 04.03.2020 на 1 арк.; Invoice №HL-AZOV03F від 24.02.2020 на 1 арк.; Packing List №HL-AZOV03F від 24.02.2020 на 1 арк.; Packing List №HL-AZOV03F-2 від 04.03.2020 на 1 арк.; Cargo transportation insurance policy № на 2 арк.; Letter of declaration 09.01.2020 на 1 арк.; Митна декларація №UA112080/2018/012167 від 23.05.2018 з додатками зазначеними в ній, у тому числі CMR №8681/1 на 11 арк.; Накладна повернення №1 від 17.08.2018 на 1 арк.; Товаро-транспортна накладна № 1 від 17.08.2018 на 1 арк.; Видаткова накладна № 577 від 11.06.2018 на 1 арк.; Товаро-транспортна накладна № 11/06/18-1 від 11.06.2018 на 1 арк.; Видаткова накладна № 547 від 05.06.2018 на 1 арк.; Товаро-транспортна накладна №05/06/18-1 від 05.06.2018 на 1 арк.; Видаткова накладна №549 від 05.06.2018 на арк..; Довіреність №635 від 05.06.2018 на 1 арк.; Товаро-транспортна накладна №05/06/18-2 від 05.06.2018 на 1 арк.; Податкова накладна №26 від 05.06.2018 на 2 арк.; Податкова накладна № 46 від 11.06.2018 на 2 арк.; Податкова накладна №25 від 05.06.2018 на 3 арк.; Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 17.08.2018 до податкової накладної №25 від 05.06.2018 на 3 арк.; Договір поставки №14 від 16.01.2018 на 4 арк. з додатками до договору на 11 арк. (т.7 а.с.54-63);

- постанова про визнання речовими доказами документи, вилучені під час обшуку приміщення ПрАТ «Азовкабель» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промилова, буд.2-і (т.7 а.с. 64-66);

- доручення про проведення слідчих дій у порядку ст.40 КПК України від 18.08.2020 року та відповідь на нього (т.7 а.с. 67-69);

- протокол огляду автоматизованої системи «АСМО «Інспектор» в частині, що стосується митного оформлення товару «стрічка конвеєрна» за участю ПрАТ «Азовкабель» у травні 2018 року (т.7 а.с. 70-79);

- повідомлення про підозру ОСОБА_12 від 23.07.2020 року за ч.1 ст.364 КК України та його допит (т.7 а.с. 86-101);

- постанова слідчого про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 19.09.2020 року з ч.1 ст.364 КК України на ч.1 ст.367 КК України (т.7 а.с. 102-105);

- повідомлення про нову підозру ОСОБА_12 від 19.08.2020 року за ч.1 ст.367 КК України та його допит (т.7 а.с. 106-120);

- посадова інструкція головного державного інспектора митного поста «Запоріжжя» (т.7 а.с. 120-146).

За клопотанням сторони захисту судом був допитаний свідком ОСОБА_67 , який пояснив, що станом на 2018 рік він працював у ПрАТ «Азовкабель» та готував митні декларації цього підприємства. 23.05.2018 року він оформлював митну декларацію про купівлю в Китаї «стрічки конвеєрної з гумовотканним пошаровим тяговим каркасом», в якій ПрАТ «Азовкабель» було декларантом. Цю стрічку після її купівлі, ПрАТ «Азовкабель» доопрацьовував, а потім продавав Марганцевському заводу. ПрАТ «Азовкабель» має спеціальний гумовий прес, який і доопрацьовував зазначену стрічку. Під час купівлі цієї стрічки, він особисто разом із працівниками митниці відкривав з нею контейнер, оглядав стрічку та вимірював її звичайною лінійкою та рулеткою. Ширина стрічки складала 798 мм. Митну декларацію він подавав саме із зазначенням такої ширини стрічки.

У судовому засіданні за клопотанням прокурора були досліджені оригінали документів, які були вилучені 23.07.2020 року під час обшуку приміщення ПрАТ «Азовкабель» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промилова, буд.2-і, а саме:

- Контракт №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 5 арк.;

- Специфікація №2 From 15/03/2019 к контракту №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 1 арк.;

- Proforma invoice №HL-AZOV02P від 15.03.2019 на 1 арк.;

- Дополнительное соглашение №2 от 11/03/2020 к контракту №HL- AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 2 арк.;

- Дополнение №1 From 08/01/2020 к контракту №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 1 арк.;

- Invoice №HL-AZOV03F-2 від 04.03.2020 на 1 арк.;

- Invoice №HL-AZOV03F від 24.02.2020 на 1 арк.;

- Packing List №HL-AZOV03F від 24.02.2020 на 1 арк.;

- Packing List №HL-AZOV03F-2 від 04.03.2020 на 1 арк.;

- Cargo transportation insurance policy № на 2 арк.;

- Letter of declaration 09.01.2020 на 1 арк.;

- Митна декларація №UA112080/2018/012167 від 23.05.2018 з додатками зазначеними в ній, у тому числі CMR №8681/1 на 11 арк.;

- Накладна повернення №1 від 17.08.2018 на 1 арк.;

- Товаро-транспортна накладна № 1 від 17.08.2018 на 1 арк.;

- Видаткова накладна № 577 від 11.06.2018 на 1 арк.;

- Товаро-транспортна накладна № 11/06/18-1 від 11.06.2018 на 1 арк.;

- Видаткова накладна № 547 від 05.06.2018 на 1 арк.;

- Товаро-транспортна накладна №05/06/18-1 від 05.06.2018 на 1 арк.;

- Видаткова накладна №549 від 05.06.2018 на арк..;

- Довіреність №635 від 05.06.2018 на 1 арк.;

- Товаро-транспортна накладна №05/06/18-2 від 05.06.2018 на 1 арк.;

- Податкова накладна №26 від 05.06.2018 на 2 арк.;

- Податкова накладна № 46 від 11.06.2018 на 2 арк.;

- Податкова накладна №25 від 05.06.2018 на 3 арк.;

- Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 17.08.2018 до податкової накладної №25 від 05.06.2018 на 3 арк.;

- Договір поставки №14 від 16.01.2018 на 4 арк. з додатками до договору на 11 арк. (т.1 а.с.149-210).

Водночас, зазначені документи знаходилися запакованими у пакеті «Державне бюро розслідувань» з написом: «Вилучені документи на підстав ухвали слідчого судді від 21.07.2020 року, ЄРДР «0000053» від 27.01.2020 року, підписи учасників, дата пакування 23.07.2020 року.

Під час судового розгляду було встановлено, що упаковка вказаного пакета з документами не пошкоджена, тобто не відкривалася з 23.07.2020 року.

Сторона захисту повідомила, що під час виконання вимог ст.290 КПК України їм не надавалися для ознайомлення оригінали документів, які були вилучені 23.07.2020 року у приміщенні під час обшуку приміщення ПрАТ «Азовкабель» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промилова, буд.2-і.

На думку суду зазначені документи є недопустимими доказами, враховуючи таке.

Згідно з ч.12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до висновку, викладеному в п.11 постанови Верховного Суду України від 16 березня 2017 року у справі № 5-364кс16, невідкриття матеріалів сторонами в порядку ст. 290 КПК України є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази.

Вважаю, що слідчим в даному випадку були порушені вимоги ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів кримінального провадження. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує права обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування. Тому, відповідно до положень ч.12 ст.290 КПК України документи, вилучені 23.07.2020 року під час обшуку приміщення ПрАТ «Азовкабель» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промилова, буд.2-і суд визнає недопустимими доказами, у т.ч. митну декларацію №112080/2018/012167 від 23.05.2018 разом з товаро-супровідними документами, на яку посилається слідчий в обвинувальному акті.

Посилання сторони обвинувачення, що придбана ПрАТ «Азовкабель» конвеєрна стрічка та вказана у зазначеній митній декларації має іншу ширину ґрунтується лише на тому факті, що частину продукції «стрічка конвеєрна» ПрАТ «Азовкабель» реалізовувало АТ «Марганецький ГЗК», при цьому згідно податкової звітності продано стрічку інших марок і розмірів.

Так, згідно митної декларації ПрАт «Азовкабель» придбало конвеєрні стрічки з гумовотканним пошаровим тяговим каркасом і зовнішніми гумовими обкладками з плоскими поверхнями:

- 798-4-ЕЕ-175-7/3 10МРА 740,00 м.кв.;

- 798-4-EE-175-8/3 10MPA 324,00 м.кв.;

- 1202-4-EE-400-8/3 10MPA 77,00 м.кв.

Згідно специфікацій № 1-3 до Договору поставки №14 від 16.01.2018 року ПрАТ «Азовкабель» передав у власність ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат`стрічку конвеєрну гумовотканинну з гумовими бортами:

- 800-ЕР-800/47/3 К;

- 800-ЕР-800/48/3 К;

- 800-ЕР-800/48/3 W;

- 1200-ЕР-1000/58/5 W.

Слідчий ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі ОСОБА_68 листом від 19.05.2020 року звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області щодо проведення аналітичного дослідження з метою проведення аналітичного дослідження господарської діяльності ПрАТ «Азовкабель».

ГУ ДФС у Запорізькій області листом від 22.07.2020 року надало відповідь, що проведеним аналізом встановлено, що ПрАТ «Азовкабель» 23.05.2018 року заявлено до митного оформлення імпортний вантаж, а саме: «Конвеєрні стрічки з гумовотканним пошаровим тяговим каркасом і зовнішніми гумовими обкладками з плоскими поверхнями з вулканізованої гуми та армовані тільки текстильними матеріалами». З метою встановлення підприємств-контагентів, яким реалізована вищевказана продукція, проаналізовано податкову звітність ПрАТ «Азовкабель» з використанням баз даних ДФС УКераїни. Проведеними заходами не встановлено підприємства-контрагенти, в адресу яких були виписані податкові накладні на реалізацію продукції «Конвеєрні стрічки з гумовотканним пошаровим тяговим каркасом і зовнішніми гумовими обкладками з плоскими поверхнями з вулканізованої гуми та армовані тільки текстильними матеріалами». Також, встановлено, що ПрАТ «Азовкабель» виписано та зареєстровано податкові накладні в адресу АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» щодо реалізації стрічки конвеєрної гумовотканинної з гумовими бортами, придбання якої в період з 01.01.2018 року по 25.06.2018 року не встановлено, а саме: «Стрічка конвеєрна гумовотканинна з гумовими бортами 800-ЕР-800/47/3 К, 800-ЕР-800/48/3 К; 800-ЕР-800/48/3 W».

Таким чином, на підставі вказаної інформації, орган досудового розслідування дійшов до висновку, що ПрАТ «Азовкабель» придбав в Китаї конвеєрну стрічку, розміром 800 та 1200 мм, показав у митній декларації 798 мм та 1202 мм, щоб не сплачувати ввізне мито, а ОСОБА_12 не ініціював проведення митного огляду вантажу, чим надав можливість представниками вказаної комерційної структури ухилитись від сплати митних платежів у повному розмірі шляхом несплати імпортного мита. На думку органу досудового розслідування факт придбання ПрАТ «Азов кабель» конвеєрної стрічки саме у розмірі 800 та 1200 мм. підтверджується, тим, що у подальшому ПрАТ «Азовкабель» продало конвеєрну стрічку аналогічного розміру АТ «Марганецький ГЗК».

Відповідно до ч.1 ст.367 КК України визначено відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Суб`єкт злочину - спеціальний, ним може бути тільки службова особа. Службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.

З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується злочинною самовпевненістю (службова особа передбачає, що внаслідок невиконання чи неналежного виконання нею своїх службових обов`язків правам і законним інтересам може бути завдано істотну шкоду, але легковажно розраховує на її відвернення) або злочинною недбалістю (службова особа не передбачає, що в результаті її поведінки може бути завдано істотну шкоду, хоча повинна була і могла це передбачити).

Крім того, об`єктивна сторона службової недбалості включає в себе наявність наступних складових: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Системний аналіз положень ст. 367 КК України дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Істотна шкода та тяжкі наслідки можуть бути інкриміновані винному лише за наявності причинного зв`язку між його діянням (дією чи бездіяльністю) та настанням зазначених наслідків. Для цього необхідно встановити, яке саме порушення службових обов`язків передувало настанню істотної шкоди чи тяжких наслідків, що це порушення було їх необхідною умовою і, що службова особа усвідомлювала чи повинна була усвідомлювати розвиток причинного зв`язку, тобто те, що її діяння стане причиною настання саме зазначених наслідків.

Для вирішення питання наявності в діях ОСОБА_12 складу інкримінованого злочину необхідно встановити сукупність обов`язкових елементів кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та їх взаємозв`язок з особою обвинуваченого.

Відповідно до викладеного органом досудового розслідування обвинувачення відносно ОСОБА_12 представники ПрАТ «Азовкабель» задекларували вантаж «стрічку конвеєрну» з наданням до Митного органу документів, що містять недостовірні відомості щодо характеристик товару, а саме: ширина 1202 мм та 798 мм, заявивши даний вантаж за кодом УКТЗЕД 410120090 (не передбачає ввізного мита). У свою чергу, головний державний інспектор митного посту «Запоріжжя-Центральний» ОСОБА_12 несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, будучи службовою особою, всупереч інтересам служби 23.05.2018 знаходячись за місцем розташування митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ДФС за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна 9А, під час митного оформлення митної декларації №112080/2018/012167 не ініціював проведення митного огляду вантажу, запит додаткових документів щодо найменування та коду товару, для забезпечення правильності декларування коду товару, чим надав можливість представниками вказаної комерційної структури ухилитись від сплати митних платежів у повному розмірі шляхом несплати імпортного мита (10% митної вартості товару 97 435,24 гривень) та частини податку на додану вартість з урахуванням повного розміру основи нарахування ПДВ (суму митної вартості вантажу 974 352,4 та імпортного мита 97 435 гривень). У зв`язку з несумлінним ставленням ОСОБА_12 до своїх службових обов`язків, державним інтересам спричинено істотної шкоди у вигляді не нарахування ПрАТ «Азовкабель» () до бюджету митних платежів на загальну суму 116 922,29 грн.

Під час судового розгляду встановлено, органом досудового розслідування не оглядалася конвеєрна стрічка, продана АТ «Марганецький ГЗК», не проводилися відповідні експертизи, які б встановили ідентичність конвеєрних стрічок. Отже, суд дійшов до висновку, що прокурором не було доведено, що конвеєрна стрічка, продана АТ «Марганецький ГЗК» це саме та, яка була вказана у митній декларації, а також неможливість допрацювати ПрАТ «Азовкабель» конвеєрну стрічку, придбану у Китаї, до технічних характеристик конвеєрної стрічки, проданої АТ «Марганецький ГЗК».

Таким чином, суд вважає, що прокурором не надано достатніх доказів для ствердження, що ПрАТ «Азовкабель» у митну декларацію вніс недостовірні відомості щодо характеристик товару «стрічка конвеєрна», тобто придбавав іншу конвеєрну стрічку, ніж та, яка вказана у митній декларації.

Крім того, враховуючи показання свідків та обвинуваченого, а також надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що прокурором також не було доведено обов`язковість проведення ОСОБА_12 митного огляду вантажу. Жодних нормативних документів, які б вказували на обов`язковість проведення такої митної формальності, надано не було.

Інших порушень з боку ОСОБА_12 під час митного оформлення митної декларації №112080/2018/012167, встановлено в ході судового розгляду не було.

Спричинення істотної шкоди державі шляхом несплати імпортного мита та частини податку на додану вартість на загальну суму 116 922,29 грн., на думку суду, також не доведено, оскільки що прокурором не доведений факт внесення ПрАТ «Азовкабель» недостовірних відомостей у митну декларацію.

Виходячи з цього, відсутні докази того, що між діями ОСОБА_12 та спричинення певної шкоди інтересам держави мається будь-який причинний зв`язок.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч.1 ст.17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Це означає, що суд може постановити обвинувальний вирок лише у разі, якщо надані докази спростовують всі розумні сумніви стосовно винуватості особи. Докази, які не витримують критерію щодо «поза розумним сумнівом» є підставою для виправдувального вироку.

У рішенні у справі «S.W. проти Сполученого Королівства» від 22.11.1995 року Європейський суд з прав людини наголосив, що будь-яке правопорушення має бути чітко визначене в законі; такій вимозі відповідає стан, коли особа може знати з формулювання відповідного припису, а за потреби - за допомогою його тлумачення судом, за які дії або бездіяльність її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності (пункт 35).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.12.1988 року у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» вказав, що пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що особа вчинила інкримінований їй злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь обвинуваченого.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій (аналогічна позиція міститься у постанові Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 21.01.2020 року (справа № 754/17019/17).

При цьому поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (аналогічна позиція викладена у постанові Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 09.04.2020 року ( справа № 761/43930/17).

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

За ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, суд дійшов до висновку про те, що надані прокурором докази не є достатніми для доведення наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України в діях ОСОБА_12 .

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Положенням ч.1 ст.373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно до роз`яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності з ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Отже, враховуючи наведене в мотивувальній частині вироку, з урахуванням вимог ст. 94 КПК України, тобто оцінивши за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено, що в діях ОСОБА_12 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, тому обвинувачений підлягає виправданню на підставі вимог п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_12 за ч.1 ст.367 КК України процесуальні витрати на залучення експерта складають 2 451 грн. 75 коп. Враховуючи, що суд дійшов до висновку про виправдування ОСОБА_12 по цьому епізоду, тому вказані процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_12 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, виправдати у зв`язку з не доведеністю в його діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3 140 (три тисячі сто сорок) грн. 20 коп. за залучення експерта на проведення судової експертизи.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.02.2020 року скасувати.

Арешт на квартиру АДРЕСА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.03.2020 року скасувати.

Речові докази:

- робочий комп`ютер «моноблок» «DELL», інв. номер. 101460115, чорного кольору; електронний ключ з надписом 77 та номером 050877 у формі флеш накопичувача; штамп «ПМК» та особисту номерну печатку на ім`я ОСОБА_12 ; металеву печатку круглої форми №410; службове посвідчення ДФС України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 , що належать Дніпровській митниці Держмитслужби; комп`ютер «Леново» серійний номер QB05282634 чорного кольору; флеш накопичувач «DATA TRAVELER» KINGSTON» чорного кольору; флеш накопичувач «TOSHIBA» 4GB чорного кольору; робочий блокнот з синьою обкладинкою; мобільний телефон «Самсунг з золотистим чохлом» ІМЕІ № НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Самсунг ДУОС» ІМЕІ 1 № НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_4 , що зберігаються у приміщенні ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі повернути ОСОБА_12 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- два 2 блокноти з особистими записами ОСОБА_15 та ноутбук марки «НР» чорного кольору, що зберігаються у приміщенні ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі повернути ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- грошові кошти в сумі 5000 грн., банкнотами: номіналом 500 грн. серії ЗГ 1350479; номіналом 500 грн. серії ЗД 2840785; номіналом 500 грн. серії МГ 8998678; номіналом 500 грн. серії ВХ 9690710; номіналом 500 грн. серії УГ 5934889; номіналом 500 грн. серії УД 2412354; номіналом 500 грн. серії ЛЗ 8910941; номіналом 500 грн. серії БН 0191345; номіналом 500 грн. серії ЛЗ 3524843; номіналом 500 грн. серії МБ 1786718, що зберігаються у матеріалах судового кримінального провадження (т.3 а.с.73) - повернути ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- документи, вилучені під час обшуку у приміщенні ПрАТ «Азовкабель`за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промилова, буд.2-і, а саме: Контракт №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 5 арк.; Специфікація №2 From 15/03/2019 к контракту №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 1 арк.; Proforma invoice №HL-AZOV02P від 15.03.2019 на 1 арк.; Дополнительное соглашение №2 от 11/03/2020 к контракту №HL- AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 2 арк.; Дополнение №1 From 08/01/2020 к контракту №HL-AZOV-20180228 от 28.02.2018 на 1 арк.; Invoice №HL-AZOV03F-2 від 04.03.2020 на 1 арк.; Invoice №HL-AZOV03F від 24.02.2020 на 1 арк.; Packing List №HL-AZOV03F від 24.02.2020 на 1 арк.; Packing List №HL-AZOV03F-2 від 04.03.2020 на 1 арк.; Cargo transportation insurance policy № на 2 арк.; Letter of declaration 09.01.2020 на 1 арк.; Митна декларація №UA112080/2018/012167 від 23.05.2018 з додатками зазначеними в ній, у тому числі CMR №8681/1 на 11 арк.; Накладна повернення №1 від 17.08.2018 на 1 арк.; Товаро-транспортна накладна № 1 від 17.08.2018 на 1 арк.; Видаткова накладна № 577 від 11.06.2018 на 1 арк.; Товаро-транспортна накладна № 11/06/18-1 від 11.06.2018 на 1 арк.; Видаткова накладна № 547 від 05.06.2018 на 1 арк.; Товаро-транспортна накладна №05/06/18-1 від 05.06.2018 на 1 арк.; Видаткова накладна №549 від 05.06.2018 на арк..; Довіреність №635 від 05.06.2018 на 1 арк.; Товаро-транспортна накладна №05/06/18-2 від 05.06.2018 на 1 арк.; Податкова накладна №26 від 05.06.2018 на 2 арк.; Податкова накладна № 46 від 11.06.2018 на 2 арк.; Податкова накладна №25 від 05.06.2018 на 3 арк.; Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 17.08.2018 до податкової накладної №25 від 05.06.2018 на 3 арк.; Договір поставки №14 від 16.01.2018 на 4 арк. з додатками до договору на 11 арк., що зберігаються у матеріалах судового кримінального провадження (т.1 а.с.149-210) залишити у матеріалах кримінального провадження;

- карту пам`яті «Apacer 32 Gb», вилучену під час обшуку на митному посту «Центральний Дніпровської митниці з реєстраційними та митними документами ПрАТ «Азовкабель», що зберігається у матеріалах судового кримінального провадження (т.7 а.с.27) залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні під час його оголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1