Провадження № 1-кс/591/4243/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року м.Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000314 від 27.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205-1, ч. 1 ст. 358 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідча звернулась до суду із зазначеним клопотанням, яке мотивувала тим, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у наведеному кримінальному провадженні, в якому 24.07.2023 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190 КК України. 28.09.2023 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України - шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб та в особливо великих розмірах та шахрайство, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та в особливо великих розмірах. Оскільки санкція ч.4 ст. 190 КК України передбачає конфіскацію майна як обов`язковий додатковий вид покарання, тому слідчий просив накласти арешт на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В судове засідання слідча не прибула, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином, надала заяву про проведення розгляду клопотання без її участі.

В порядку ч. 2 ст. 172 КПК України судом прийнято рішення про розгляд клопотання слідчого, про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, з метою забезпечення арешту майна, оскільки існує ризик відчуження майна, вказаного у клопотанні задля уникнення відповідальності.

Слідчий суддя, дослідивши наявні матеріали, вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Додані до клопотання матеріали свідчать про те, що 27.09.2023 до ЄРДР було внесено відомості за №00000314 від 27.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205-1, ч. 1 ст. 358 КК України та ГУНП в Сумській області визначено як орган досудового розслідування вказаного кримінального провадження (а.с.5-7).

Вказане кримінальне провадження було виділено з кримінального провадження 0000048 від 03.03.2021 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 366 КК України.

28.09.2023 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, за змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Водночас, санкція ч.4 ст. 190 КК України ані на день вручення повідомлення про підозру, ані на день розгляду клопотання не містить такого додаткового покарання як конфіскація майна.

Дійсно, станом на 03.03.2021 (дата реєстрації кримінального провадження) вказана норма містила такий вид покарання, однак редакцією Закону № 3233-IX від 13.07.2023 ст. 190 КК України викладена в новій редакції, згідно якої ч.4 цієї норми не містить такого виду покарання як конфіскація майна.

На підставі вище викладеного, враховуючи положення ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, відсутні правові підстави для накладення арешту на майно підозрюваного для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, ст.ст. 5, 190 КК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1