Справа № 306/2309/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/504/23 за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.09.2023.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 20.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000443, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та накладено арешт на тимчасово вилучене у ході проведення огляду місця події від 20.09.2023 майно, а саме: деревину дров`яну породи «Бук» в загальній кількості 26 колод, довжиною близько 6 м кожна, яка являється деревиною різних класів а саме: класу «D», об?ємом 6,5 м3, класу «С» об?ємом 0,662 м3 та деревиною дров?яною об?ємом 10,007 м3, загальною кубомасою 17,175 м3; ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130978 від 20.09.2023; специфікацію приймання деревини від заготівлі № ЮІ-7 від 20.09.2023 із забороною відчуження.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора в частині накладання арешту на транспортний засіб марки «ТATRA» д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 .

З клопотання прокурора про накладення арешту на майно вбачається, що 20.09.2023 близько 16 год 51 хв працівником поліції - оперуповноваженим УКР ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 було зупинено транспортний засіб марки «Татра» д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив деревину породи «Бук» в загальній кількості 26 колод довжиною близько 6 метрів кожна, документи про законність походження якої викликали сумніви.

20.09.2023 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000443 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

20.09.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме, узбіччя автодороги вул. Верховинська, м. Свалява, що на відстані близько 100 метрів від залізничного переїзду м. Свалява, виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ТATRA» д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , на якому наявна деревина дров`яна породи «Бук» в загальній кількості 26 колод, довжиною близько 6 м кожна;

-2-

свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 ; ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130978 від 20.09.2023; специфікацію приймання деревини від заготівлі № ЮІ-7 від 20.09.2023 .

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 21.09.2023 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000443 за ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання прокурор мотивував тим, що виявлені та вилучені у ході огляду місця події транспортні засоби зі свідоцтвами про їх реєстрацію та деревина, а також документи на неї є знаряддями та предметами вчинення кримінального правопорушення, і мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а тому виникає необхідність у накладанні арешту на тимчасово вилучене майно, з метою збереження вказаного майна та необхідністю проведення ряду експертиз.

Ухвала слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора про арешт майна мотивована тим, що слідчим СВ ВП № 1 безпідставно визнано речовим доказом у справі вантажний автомобіль та деревину в кількості 26 колод, довжиною близько 6 м кожна, загальною кубомасою близько 17,175 м3, оскільки до клопотання не надано відомостей, що такі набуті неправомірно. Зокрема до матеріалів клопотання додано ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130978 від 20.09.2023 на деревину дров`яну породи «Бук» загальною кубомасою 14,862 м3, таким чином різниця між відпущеною деревиною та оглянутою деревиною становить 17,175 м3 - 14,862 м3 = 2,313 м3, при цьому вартість різниці деревини становить 4866 грн, так як вартість інших видів деревини класу «D» та класу «С» прокурором не зазначено. Також слідчим суддею констатовано, що відповідальність за ч. 1 ст. 246 КК України настає при наявності порушення, що завдало істотної шкоди (ч. 1 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду). Істотною шкодою для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 246 КК України вважається шкода, яка у двадцять і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Окрім іншого, при проведенні огляду деревини та її обмірів не було застосовано відповідного понижуючого коефіцієнту. Також, як встановлено з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у кримінальному провадженні № 0000443 підозра жодній особі не повідомлена. Разом з тим, на підставі оцінки сукупності отриманих даних, слідчий суддя дійшла висновку, що наявні у судовому провадженні матеріали є достатніми для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: арешту майна лише в частині відчуження деревини. Одночасно, слідчим суддею встановлено, що вантажний автомобіль марки «ТATRA» д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 не є предметом даного кримінального правопорушення, а тому, приймаючи до уваги принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, прийшов до висновку про те, що вказані транспортні засоби не відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні клопотання про арешт вказаного майна.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити. Посилається на ті самі доводи, які наведені у клопотанні та наполягає на тому, що вказане у клопотанні майно, в тому числі і транспортні засоби та реєстраційні документи на них, визнані речовими доказами. Стороною обвинувачення доведена необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України. На час розгляду клопотання прокурора в суді було встановлено, що різниця між відпущеною деревиною та фактично завантаженою деревиною становить 2,313 м3. На даний час в ході досудового

-3-

розслідування встановлюється безпосереднє місце здійснення рубки відповідної деревини, причетні до скоєння кримінального правопорушення особи, відповідні слідчі дії тривають. Таким чином, вилучене під час огляду місця події майно, в тому числі й транспортні засобі є знаряддями можливого вчинення цього злочину, а тому з метою забезпечення кримінального провадження також підлягає арешту, шляхом заборони користування та розпорядження даним майном.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Також враховується заява прокурора про можливість розгляду апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 28.03.2023 відповідає в повній мірі.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 20.09.2023 близько 16 год 51 хв працівником поліції - оперуповноваженим УКР ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , було зупинено транспортний засіб марки «Татра» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив деревину породи «Бук» в загальній кількості 26 колод, довжиною близько 6 метрів кожна, документи про законність походження якої викликали сумніви.

20.09.2023 відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000443 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

20.09.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме, узбіччя автодороги вул. Верховинська, м. Свалява, що на відстані близько 100 метрів від залізничного переїзду м. Свалява, виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ТATRA» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , на якому наявна деревина дров`яна породи «Бук» в загальній кількості 26 колод, довжиною близько 6 м кожна; свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 ; ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130978 від 20.09.2023; специфікацію приймання деревини від заготівлі № ЮІ-7 від 20.09.2023 .

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 21.09.2023 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000443 від 21.09.2023.

-4-

21.09.2023 надійшло клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000443 від 21.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.09.2023, частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно вилучене у ході огляду місця події від 20.09.2023, а саме: деревину дров`яну породи «Бук» в загальній кількості 26 колод, довжиною близько 6 м кожна, яка являється деревиною різних класів а саме: класу «D», об?ємом 6,5 м3, класу «С» об?ємом 0,662 м3 та деревиною дров?яною об?ємом 10,007 м3, загальною кубомасою 17,175 м3; ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130978 від 20.09.2023; специфікацію приймання деревини від заготівлі № ЮІ-7 від 20.09.2023 із забороною відчуження вказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

-5-

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 21.09.2023, деревину дров`яну породи «Бук» в загальній кількості 26 колод, довжиною близько 6 м кожна, яка являється деревиною різних класів а саме: класу «D», об?ємом 6,5 м3, класу «С» об?ємом 0,662 м3 та деревиною дров?яною об?ємом 10,007 м3, загальною кубомасою 17,175 м3; ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130978 від 20.09.2023; специфікацію приймання деревини від заготівлі № ЮІ-7 від 20.09.2023, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000443від 21.09.2023, заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, як такі, що були об`єктом кримінально-протиправних дій та відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатися з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано відповідно до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклала арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для часткового задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його відчуження.

-6-

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідила усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахувала правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Апеляційний суд відхиляє доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді в частині визначення способу обмеження права власника майна і наявності підстав застосування обмеження права користування та розпорядження деревиною та документами, оскільки на даному етапі кримінального провадження таке обмеження буде неспіврозмірним із завданнями досудового розслідування і може привести до непоправних наслідків та шкоди для його власника.

Більш того легітимна мета арешту майна, зокрема, деревини дров`яної породи «Бук» в загальній кількості 26 колод, довжиною близько 6 м кожна, яка являється деревиною різних класів а саме: класу «D», об?ємом 6,5 м3, класу «С» об?ємом 0,662 м3 та деревиною дров?яною об?ємом 10,007 м3, загальною кубомасою 17,175 м3; ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130978 від 20.09.2023; специфікації приймання деревини від заготівлі № ЮІ-7 від 20.09.2023, щодо збереження речового доказу може бути досягнута на відповідному етапі досудового розслідування у формі заборони власнику майна на його відчуження, надавши право користування та володіння і жодних законних підстав для застосування цих обмежень прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадження жодній особі не повідомлено про підозру.

Будь-яких обгрунтованих доказів настання негативних наслідків у зв`язку із не застосування обмеження права користування та розпорядження вказаним майном прокурором не надано та колегією суддів не встановлено.

Також з ухвали від 22.09.2023 вбачається, що висновок слідчого судді з приводу відсутності підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «ТATRA» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 , ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та вимогах КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати:

-7-

1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За приписами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені в клопотанні прокурором доводи щодо необхідності накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб марки «ТATRA» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 ., іприйшов до правильного висновку про не доведення прокурором необхідності арешту цього майна, у зв`язку з відсутністю обрунтування мети та підстав, з якими потрібно здійснити арешт майна відповідно до вимог ст. 170, 171 КПК України.

Слідчим суддею належно враховано, що згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, на майно може бути накладено арешт, коли встановлено, що воно є предметом кримінального правопорушення, а не в разі припущення, що майно може бути предметом кримінального правопорушення, як про це зазначає у клопотанні прокурор, до того ж, не визначивши правову природу та належність тимчасово вилученого майна.

-8-

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахувала той факт, що обмеження права власності є недопустимим, відтак рішення слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що власник майна користується транспортним засобом на законних підставах, стороною обвинувачення не доведено необхідність подальшого втручання у володіння своїм майном, а посилання прокурора в апеляційній скарзі на факт визнання автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію речовими доказами не може слугувати єдиною підставою для накладення арешту на майно.

Вказані обставини в сукупності, колегія суддів вважає таким, що підтверджують те, що прокурором не дотримано вимоги ч. 2 ст. 171, ч. 5 ст. 132 КПК України, згідно яких при підготовці клопотання про арешт майна і під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на транспортний засіб марки «ТATRA» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «КАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 , слідчий суддя правильно врахувала той факт, що клопотання прокурора не містить обґрунтування мети і підстав для арешту відповідно до вимог ст. 170, 171 КПК України, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 170-173 цього Кодексу, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора інші доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого ним клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки апеляційного суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-9-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.09.2023 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000443 від 20.09.2023,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді