Провадження №: 1-в/336/257/2023
Ухвала

іменем України

18 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2016 у справі № 314/3849/13-к, зокрема, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Вирок набрав законної сили 31.05.2017.

15.08.2023 до суду в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернувся адвокат ОСОБА_3 із заявою про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначає таке.

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.04.2014 по справі №314/3849/13-к ОСОБА_4 призначене покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.04.2014 в частині призначеного покарання ОСОБА_4 залишено без змін. У зв`язку з набранням вироком від 30.04.2014 законної сили було видано виконавчий лист від 23.09.2014 №314/3849/13-ц на виконання вироку в частині конфіскації майна.

На виконання виконавчого листа Шевченківським ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 45137168 та постановою від 14.10.2014 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 . Вказане виконавче провадження має статус «Завершено».

Надалі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року, а справу направив на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.04.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2016 по справі №314/3849/13-к ОСОБА_4 призначене покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 31.05.2017 вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2016 залишений без змін.

У зв`язку із набранням законної сили вказаним вироком було видано виконавчий лист від 22.06.2017 № 314/3849/13 к на виконання вироку в частині конфіскації майна.

На виконання виконавчого листа Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 54387093 та постановою від 26.07.23017 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 .

26.12.2019 постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_7 виконавчий лист повернутий стягувачу. Підставою для повернення виконавчого документа в постанові зазначено п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходів щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з довідкою про звільнення №03913 ОСОБА_4 відбував покарання з 11.03.2013 року по 08.02.2019 року, звільнений після відбуття строку покарання. Таким чином, вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2016 в частині основного та додаткового покарання виконано у повному обсязі (арешт всього майна згідно постанови від 26.07.2017 за ВІП №54387093), а вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.04.2014 (арешт нерухомого майна згідно постанови від 14.10.2014 за ВП №45137168) скасовано. Тобто відсутні підстави, які б обумовлювали подальший арешт майна, та в застосуванні даного заходу потреба відпала.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта N 34025868 від 25.07.2023, на все нерухоме майно ОСОБА_4 накладено арешт, підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника 45137168 від 14.10.2014, а також накладено арешт на все нерухоме майно, підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника ВП №543387093.

З метою зняття накладених арештів ОСОБА_4 звернувся з листом від 12.08.2022 до Шевченківського ВДВС ПСМУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) та отримав відповідь від 26.08.2022 з порадою звернутися до суду з метою зняття вищезазначених арештів.

Посилаючись на ст. 174 КПК України, адвокат просить суд скасовувати вказані арешти нерухомого майна.

Судове засідання, призначене на 04.12.2023, відкладено через відсутність даних про належне сповіщення прокурора.

В наступне судове засідання учасники провадження не з`явилися.

Суд, дослідивши заяву та матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.04.2014 у справі №314/3849/13-к ОСОБА_4 засуджений зач.4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

26.08.2014 вирок набрав законної сили було видано виконавчий лист від 23.09.2014 №314/3849/13-ц на виконання вироку в частині конфіскації майна.

На виконання виконавчого листа Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 45137168 та постановою від 14.10.2014 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 . Вказане виконавче провадження має статус завершеного.

Надалі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року зазначений вироку було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2016 ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Вирок набрав законної сили 31.05.2017.

На виконання вироку в частині конфіскації майна засудженого видано виконавчий лист від 22.06.2017 № 314/3849/13 к.

Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 54387093 та постановою від 26.07.23017 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 .

26.12.2019 постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_7 виконавчий лист повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходів щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які небули присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Відповідно до ч.3 ст.535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Таким чином, КПК урегульовано питання накладення слідчим суддею арешту на майно, а також оскарження ухвали слідчого судді про накладення такого арешту.

Разом з тим, предметом розгляду у даній справі є оскарження дій державного виконавця щодо не зняття накладеного державним виконавцем арешту в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі вироку суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, КПК України передбачає можливість виконання судових рішень органами ДВС, однак не встановлює порядок оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Натомість ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, з урахуванням того, що КПК України не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності ДВС при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, учасники виконавчого провадження можуть оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність у порядку адміністративного судочинства.

Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2020 року по справі №823/564/17.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 12.12.2018 року у справі №757/61236/16-ц, від 27.03.2019 року у справі №586/77/17, від 19.06.2019 року у справі №383/493/18.

Статтею 537 КПК України урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями статті 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання.

Крім того, положеннями КПК України не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, розгляд питання скасування арешту на майно, накладеного як додаткове покарання у виді конфіскації майна в порядку виконання вироку, не передбачений за правилами КПК України, оскільки такі вимоги можуть бути заявлені в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, оскільки подана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до адміністративного суду, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання в слід відмовити, що не позбавляє можливості заявнику звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 372, 376, 537 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом семи діб з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1