ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/4857/22
Провадження № 1-кп/211/161/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження №0000798 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, маючий середню-спеціальну освіту, офіційно не працює, не одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2022 приблизно о 12:00 годин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за усною домовленістю з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , став орендувати квартиру АДРЕСА_2 , яка належить останньому.

ОСОБА_4 в період часу з 12:00 годин 24.09.2022 по 12:00 годин 27.09.2022, перебуваючи в приміщенні вищезазначеної орендованої квартири, де знаходились особисті речі ОСОБА_6 , у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел та єдину мету, спрямовані на таємне викрадення чужого майна і звернення його на власну користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди власнику майна ОСОБА_6 та бажаючи настання саме таких наслідків, з корисливих мотивів, впевнившись, в тому, що його дії носять таємний характер, скориставшись відсутністю свідків і очевидців, діючи в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав холодильник марки «DELFA» модель «DTFM-140» білого кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-22/32658-ТВ від 25.10.2022 складає 3266 гривень 33 копійок; мікрохвильову піч марки «Elenberg» модель «MS2072 М» чорного кольору, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-22/32658-ТВ від 25.10.2022 складає 2516 гривень 33 копійок; Т-2 тюнер DV3T3T5T7, чорного кольору та електричний чайник «SuTai» рожевого кольору, відповідно до п.4 ст.69 КПК України вартість яких не можливо встановити, у зв`язку з відсутністю вихідних даних (повну оригінальну назву, моделі).

Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на власну користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 5 782 гривень 66 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, та пояснив, що він зняв квартиру за оголошенням. Ввечері покликав друга, випивали з ним разом, коли знаходився в стані алкогольного сп`яніння вирішив продати техніку. На таксі вивіз та продав знайомому все за 2000 гривень. На теперішній час повернуто майно. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати, цивільний позов про відшкодування моральної шкоди не визнав у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів та документів, що характеризують його особу, експертизу, стосуються речових доказів, судових витрат, цивільний позов.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд виходить із положень ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро покаявся в скоєному, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, не працює.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст.. 66 КК України є щире каяття. Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що б обтяжували покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі. Однак вважає можливим звільнити від відбування призначеного покарання на підставі ст..75, з покладанням обов`язків згідно ст..76 КК України. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 гривень, заподіяної внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Моральна шкода полягала у стражданні та приниженні, відчутті негативних емоцій, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, та інші негативні переживання. Він не міг користуватися своїм майном, не міг зберігати продукти харчування, та навіть зробити собі чаю.

В судовому засіданні прокурор, захисник, обвинувачений, кожен окремо проти заявленого позову заперечували у повному обсязі, зазначивши, що відсутній будь який доказ на підтвердження заявлених вимог, крім того, вказана квартира використовувалась під здачу в найм, тобто позивач особисто не проживав в ній, тому взагалі відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, окрім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п. п. 1, 3 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачена вимога про врахування засад розумності та справедливості при встановленні розміру моральної шкоди (оціночні поняття).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заявлена моральна шкода у розмірі 20000,00 грн. не підтверджена, щодо заподіяння морального страждання потерпілому, оскільки обвинуваченим відшкодовано завдані збитки шляхом повернення майна. Крім того, посилання позивача на те, що він не мав змоги використовувати своє майно в побуту не знайшло свого підтвердження, так як у вказаній квартирі потерпілий не проживав, а використовував під здачу у найм. Таким чином, суд ввжаає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю.

Запобіжний захід домашній арешт, судом не продовжувався.

Питання щодо речових доказів вирішується у відповідності до ст..100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню згідно ст..124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

Згідно ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого від відбуття покарання звільнити з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Речові докази- Холодильник марки «Delfa», модель «DTFM-140», в корпусі білого кольору, с/н: 340-А3-1310240; Мікрохвильова піч марки «Elenberg», модель «MS 2072», в корпусі чорного кольору, с/н : 3; Т2 тюнер, модель «DV3T3T5T7», в корпусі чорного кольору; Електричний чайник «SuTai», в корпусі рожевого-білого кольору, які передано під розписку про одержання на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ,- вважати повернутими.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи 1132 гривень 68 копійок.

В задоволенні позовних вимог за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень - відмовити у повному обсязі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1