Дата документу 19.10.2023 Справа № 318/1232/18
судді Запорізького апеляційного суду
у справі №11-кп/807/1292/23
19 жовтня 2023 року м.Запоріжжя
19 жовтня 2023 року ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 вересня 2023 року, якою до 24 листопада 2023 року включно було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .
Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд постановив нову ухвалу, якою змінив ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною в період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на ОСОБА_3 передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків. Встановлено строк дії даної ухвали до 24.11.2023 року включно. Звільнено ОСОБА_3 з-під варти. Зобов`язано ОСОБА_3 невідкладно прибути до визначеного місця проживання.
Будучи не згодним з рішенням апеляційного суду висловлюю свою окрему думку.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні передбачених ч.ч.3, 4 ст.187, п.п.1, 4, 6, 12, 13 ч.2 ст.115 КК кримінальних правопорушень.
Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Заводським районним судом м.Запоріжжя.
Крім того, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому застосування альтернативного запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.
При цьому районний суд встановив, що застосування альтернативного запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.
Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.
За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.
Рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні групою осіб ряду особливо тяжких злочинів проти власності, проти життя та здоров`я особи, які становлять підвищений ступінь суспільної небезпеки, за вчинення яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне ув`язнення, з конфіскацією майна.

Вказані обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини.

З матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 не завершений і наразі триває. Відтак, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, адреси проживання яких відомі.

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, стабільного та законного джерела доходу не має. Обвинувачений неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Крім того, ОСОБА_3 раніше 4 рази притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів.

Зазначені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений будучи особою раніше судимою на шлях виправлення та перевиховання не став, свою злочинну діяльність не припинив, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та законних джерел доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначений ризик підсилюється ще й тим, що ОСОБА_3 вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення після спливу нетривалого часу з моменту відбуття покарання.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_3 перебувати на волі.

При цьому, сама по собі особлива тяжкість пред`явленого обвинувачення не була єдиною підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 . Натомість судом першої інстанції було враховано сукупність усіх встановлених у даному провадженні обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Разом з цим, районний суд дійшов правильного висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам за відсутності даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_3 під вартою.

Таким чином, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак, апеляційний суд мав відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника захисника ОСОБА_2 і залишити без змін оскаржувану ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 .

Суддя ОСОБА_1