Провадження №1-кп/367/1053/2023
УХВАЛА

Іменем України

про направлення за підсудністю

19 грудня 2023 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпінь кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 березня 2023 року за №0000365, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, з доданими до нього документами.

12 грудня 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про направлення обвинувального акту до Київського апеляційного суду для визначення підсудності, так як події сталися на території села Бабинці, Бучанського району, Київської області, що за територіальною підсудністю віднесено до Бородянського районного суду Київської області та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Учасники процесу не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про направлення обвинувального акту за підсудністю.

Обвинувачений та захисник просять суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на неякісне та неповне розслідування, неврахування того, що командир військової частини вигнав обвинуваченого та не взяв його на потяг, сказав йому чекати, при цьому обвинувачений був заявником про вчинення порушень законодавства з боку командира військової частини, ризики відсутні.

Вислухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт, додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

1. Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час розгляду в суді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд констатує, що в межах судового розгляду не допитано свідків, не досліджено матеріали справи, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем ( крім строкової служби), що суттєво підвищує рівень суспільної небезпеки, враховується вік, стан здоров`я обвинуваченого, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, які не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків, а тому суд вважає, що необхідно продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк два місяці.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення численних інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Суд наразі критично відноситься до наведених захисником та обвинуваченим доводів на спростування наявності ризиків, того, що конфлікт виник через неприязні відносини командира військової частини із обвинуваченим, зважаючи на ненадання будь - яких доказів на пітвердження цих пояснень. Більш того, суд, з метою перевірки даних від обвинуваченого про те, що командира військової частини було вже засуджено за злочин, заявником в якому він є, намагався з`ясувати у обвинуваченого прізвище командира для перевірки його в Єдиному державному реєстрі судових рішень, на що обвинувачений сказав що він не пам`ятає прізвище командира.

Зважаючи на ці обставини, суд прийшов до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.

2. Клопотання про направлення справи для визначення підсудності.

З метою забезпечення всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, виявлення причин і умов, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, постановлення законного та обґрунтованого судового рішення кримінальний процесуальний закон встановлює правила, відповідно до яких визначається той суд, що буде здійснювати судовий розгляд в кожному конкретному кримінальному провадженні. Визначити підсудність і означає з`ясувати, який саме суд має провести судовий розгляд у конкретному кримінальному провадженні.

Підсудність у кримінальному провадженні - це сукупність специфічних характеристик кримінального провадження, яка визначає певний судовий орган, на який покладається обов`язок розгляду даного провадження у першій інстанції.

Розрізняють такі види підсудності: територіальна (частина 1 статті 32 КПК України), персональна (частина 2 статті 32 КПК України), інстанційна (стаття 33 КПК України) та за зв`язком проваджень (статті 217, 334 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі коли було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє у часі кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, то кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 не в межах територіальної юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області, а на території села Бабинці, Бучанського району, Київської області, що відноситься до територіальної підсудності іншого суду (Бородянського районного суду Київської області).

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що у випадку встановлення судом непідсудності кримінального провадження суд направляє обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності.

Згідно частини 2 статті 34 КПК України Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Таким чином, неправильне визначення підсудності на стадії підготовчого судового засідання матиме наслідком скасування будь-якого рішення, внаслідок чого не буде досягнуто завдання кримінального провадження, передбаченого у статті 2 КПК України, а саме захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, за викладених обставин та норм права, оскільки є підстави вважати, що справа підсудна Бородянському районному суду Київської області, суд вважає, що обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000365 від 08 березня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, необхідно направити до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Керуючись статтями 34, 314, 412 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Направити подання до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо направлення кримінального провадження № 0000365 від 08.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції за підсудністю до Бородянського районного суду Київської області.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 16 лютого 2024 року.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21 грудня 2023 року об 11 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1