Справа № 953/8978/23
н/п 1-кс/953/7488/23
"28" вересня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив :
25.09.2023 до Київського районного суду м. Харкова поштою надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , в якому він просить накласти арешт на тимчасове вилучене майно в ході проведення огляду, неподалік від буд. АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 , а саме: інвалідну коляску ТМ «Icon 10» SWCA 02-RST,чорного кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_5 із забороною відчуження та розпорядження; після проведення усіх необхідних слідчих дій інвалідну коляску ТМ «Icon 10» SWCA 02-RST речей віддати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 .
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення, про те, що у період часу з 09.08.2023 по 10.08.2023, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Рудика, 1, в умовах воєнного стану, вчинила крадіжку інвалідного крісла ТМ «Ікон 10 », тим самим спричинила матеріальну шкоду заявнику.
Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що 10.08.2023, приблизно о 16:00, у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 він виявив відсутність інвалідної коляски ТМ «Icon 10», SWCA 02-RST, чорного кольору, якою фактично користувався його син ОСОБА_6 , який являється інвалідом І групи з народження.
Окрім цього, 20.09.2023 допитана в якості свідка ОСОБА_4 , пояснила, що приблизно 10-11 серпня 2023 року, коли вона перебувала на своєму робочому місці, за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, до неї підійшов незнайомий їй чоловік, який запропонував придбати інвалідну коляску за 400 грн. Після чого ОСОБА_4 запитала, чи не крадена вона, на що чоловік відповів, що ні. Отримавши гроші за інвалідну коляску, невідомий чоловік пішов у невідомому напрямку.
20.09.2023 у період часу з 11:00 по 11:30, у ході проведення огляду відкритої ділянки місцевості, за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, неподалік від будинку №9, у ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено інвалідну коляску ТМ «Icon 10» чорного кольору, на якій маються два великих колеса та два маленьких та на нижній частині коляски маються липкі стрічки з надписами англійськими літерами: «Rehasense Sp/2017-08-08, Icon 10,SWCA 02-RST,40/0 cm,140 kg, max10 40cm».
Під час подальшого проведення огляду вищевказана інвалідна коляска вилучена та опечатана.
Вилучена в ході проведення вищевказаного огляду інвалідна коляска визнана речовим доказам у кримінальному провадженні.
Виявлені в ході огляду вищевказані речі та предмети мають суттєве значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, необхідні для проведення ряду слідчих (розшукових) дій, досліджень, у тому числі призначення ряду експертиз з метою встановлення фактів причетності до вчинення таємного викрадення майна, вчиненого в умовах воєнного стану на території Київського адміністративного району м. Харкова.
Сторона обвинувачення зазначає, що вилучені речі визнані у кримінальному провадженні у якості речових доказів, повернення таких, може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження, зміни первинного змісту, унеможливить встановлення відомостей та отримання додаткових доказів, шляхом їх дослідження, інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява прокурора ОСОБА_3 , в якій вона просить провести судове засідання за її відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 25).
В судове засідання власник майна ОСОБА_5 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_5 , в які він не заперечує проти арешту майна (а.с. 23).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
20.09.2023 з 11.00 год. до 11.30 год. згідно протоколу огляду, за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, в ході якого, згідно протоколу огляду від 20.09.2023, вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 18-20).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
При цьому, задовольняючи клопотання про арешт майна, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим після проведення необхідних слідчо-розшукових дій арештоване майно передати на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_5 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. Прийшовши до такого висновку про можливість передати на відповідальне зберігання вказане майно його власнику, слідчий суддя виходить також з необхідності дотримання загальних засад кримінального судочинства, в тому числі недоторканості права власності (ст. 7 КПК України).
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду, неподалік від буд. АДРЕСА_1 , а саме: інвалідну коляску ТМ «Icon 10» SWCA 02-RST, чорного кольору - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місце зберігання арештованого майна до проведення необхідних слідчо-розшукових дій - камеру зберігання речових доказів ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.
Після проведення необхідних слідчо-розшукових дій арештоване майно передати на відповідальне зберігання власнику майна - ОСОБА_5 .
Попередити ОСОБА_5 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1