Провадження №1-кс/522/6112/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

26 вересня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна - ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, -

УСТАНОВИВ:

Прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, виявлені та вилучені 18.09.2023 в ході проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_4 в кабінеті №26 нейрохірургічного відділення комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдовська, 32.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор посилається на наступне.

СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001068 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.354 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 квітня 2019 року на підставі наказу Директора Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради за № 65-к ОСОБА_4 з 11 квітня 2019 року призначено на посаду завідуючого нейрохірургічним відділенням.

Пунктами 1.1.-1.8 Розділу 1. «Загальні положення» Статуту Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.05.2023 року № 1193-VIII Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради створене за рішенням Одеської міської ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом перетворення Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №1» у комунальне некомерційне підприємство. Підприємство є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 1».

Пункт 1.6. Статуту передбачає, що Підприємство є неприбутковим.

Пунктами 3.2.1, 3.2.11, 3.2.16 цього статуту до основних завдань установи входить провадження діяльності з медичної практики, надання високоспеціалізованої лікувально-діагностичної допомоги населенню України та використання наркотичних засобів для проведення анестезії під час оперативних втручань і для знеболювання в післяопераційному періоді.

Згідно посадової інструкції завідувача нейрохірургічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради затвердженою 01.12.2022 року ОСОБА_4 має наступні завдання та обов`язки:

Завідувач нейрохірургічного відділення зобов`язаний:

2.1.Організовувати лікувально-профілактичну адміністративно-господарську діяльність нейрохірургічного відділення, здійснювати безпосереднє керівництво діяльністю підпорядкованих йому лікарів, середнього та молодого медичного персоналу і нести повну відповідальність за організацію роботи у відділенні.

2.2.Розробляти та затверджувати графіки роботи персоналу нейрохірургічного відділення, здійснювати належну розстановку кадрів і організовувати їх роботу.

2.3.Аналізувати якісні показники діяльності відділення, вивчення ефективності наявних і віддалених результатів лікування хворих, а також причини наявних недоліків у роботі.

2.4.Забезпечувати належний рівень санітарно-епідеміологічного та лікувально-охоронного режимів у відділенні.

2.5.Впроваджувати сучасні методи лікувально-оздоровчого режиму, раціонального харчування.

2.6.Раціонально використовувати ліжковий фонд, медичну техніку і оснащення підрозділу.

2.7.Приймати участь у прийомі нейрохірургічних хворих, які надходять у відділення, проводити їх огляд. назначати лікувально-діагностичні та реабілітаційні заповнювати згідно порядку, обліково медичну документацію.

2.8. Проводити експертизу тимчасової непрацездатності.

2.9.Здійснювати заходи щодо забезпечення належних санітарно-гігієнічних умов функціонування відділення.

2.10.Контролювати облік, розподіл витрат та зберігання матеріалів та медикаментів.

2.12. Надавати консультативну медичну допомогу персоналу відділення.

2.13.Вести необхідну медичну документацію, службове листування, складати, формувати заповнювати бланки медичної документації виключно держаною (українською) мовою.

2.14.Здійснювати контроль за правильним веденням медичної документації, готувати та подавати медичному директору річні звіти.

2.15.Негайно доводити до відома медичного директора або його заступника з хірургічної допомоги про всі події, що трапилися з хворими або персоналом, про недбалі дії та інші надзвичайні події і про вжиті заходи.

2.16. Надавати медичному директору КНП «МКЛ №1» ОМР звіт про роботу відділення за встановленою формою.

2.17. Організовувати та приймати участь в роботі постійних комісій. конференціях, клінічних розборах хворих КНП «МКЛ №1|» ОМР та інших заходах.

2.18. Брати участь в обходах хворих нейрохірургічного відділення з керівниками лікарні, у разі потреби залучати до консультації хворих інших нейрохірургів відділення або спеціалістів інших відділень.

2.19. Сприяти впровадженню в роботу відділеннях сучасних методів профілактики, діагностики лікування нейрохірургічних захворювання.

2.20. Вимагати від співробітників відділення своєчасного виконання своїх функціональних обов`язків відповідального ставлення до медикаментів, інструментарію, зовнішнього вигляду в службовий нас білизни та іншого майна.

2.21.Брати участь у систематичному проведенні заходів по підвищенню як своєї професійної кваліфікації, так і кваліфікації підпорядкованих йому лікарів та середнього і молодшого медичного персоналу.

2.22. Здійснювати необхідні заходи по дотриманню колективом відділення принципів медичної етики, деонтології та вимог чинного законодавства України щодо нерозголошення лікарської таємниці, досягнення високого рівня культури обслуговування населення.

2.23.При зверненні родичів особисто роз`яснювати стан пацієнта з урахуванням принципів збереження лікарської таємниці, уникаючи по можливості психічної травми (у разі важких прогностичних чинників). Роз`яснювати родичам та хворому доцільність передчасної виписки або подальшого перебування у стаціонарі.

2.24. Дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я довколишніх у процесі виконання будь-яких робіт у відділенні чи під час перебування на території лікарні.

2.25.Дотримуватися і контролювати дотримання співробітниками відділення вимог нормативних правових актів про охорону праці, пожежну безпеку, безпеку під час роботи з медичним інструментарієм та обладнанням, засоби колективного та індивідуального захисту та правил внутрішнього трудового розпорядку, антикорупційної програми КНП «МКЛ № 1» ОМР.

2.26. Проходити і контролювати проходження співробітниками відділення установлені терміни інструктажі з питань охорони праці, пожежної безпеки, попередні (при прийнятті на роботу) і періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди.

2.27. Приймати участь в роботі медичної ради КНП«МКЛ №1» ОМР.

2.2.8 Здійснювати нагляд за побічними реакціями/діями лікарських засобів.

2.29. Постійно удосконалювати свій професійний рівень.

2.30. Систематично проводити аналіз кількісних та якісних показників своєї роботи.

Згідно розділу 4 «Відповідальність» зазначено:

Завідувач нейрохірургічним відділенням несе відповідальність за:

4.1. Неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, помилкові дії чи бездіяльність, неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції, а також за невикористання або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені цією посадовою інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку та антикорупційною програмою КНП «МКЛ № 1» ОМР, в межах визначених чинним законодавством про працю та кримінальним законодавством України.

4.17. Правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.

4.18.Завдання матеріальної шкоди в межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України.

Таким чином, ОСОБА_4 є працівником підприємства, який не є службовою особою, оскільки обіймає посаду у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради, пов`язану з наданням спеціалізованої медичної допомоги хворим із захворюванням головного, спинного мозку та периферичної нервової системи, проведення операцій всіх органів, що належать до нервової системи, а також патологічні зміни в яких здатні викликати неврологічні симптоми, зокрема: хребет, череп, головний і спинний мозок, скелетну мускулатуру, периферичні нерви.

Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно, існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Статтею 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Так, 17.07.2023 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця М`ясоєдовська, 32, для консультації та отримання інформації щодо необхідності проведення операції, прибув ОСОБА_7 , який був направлений для надання лікувально-діагностичної та консультаційної допомоги до лікаря-нейрохірурга.

Під час обстеження останнього лікар-нейрохірург ОСОБА_8 повідомив про необхідність оперативного втручання. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на отримання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди.

Після чого, ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел, та усвідомлюючи, що відповідно до ст. 49 Конституції України та ст.8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», кожен громадянин України має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, реалізуючи свій умисел на одержання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням свого становища, як лікаря вказаного медичного закладу, який повинен надати медичну допомогу ОСОБА_7 в період його обстеження та лікування, висловив останньому вимогу, щодо надання йому за проведення оперативного втручання та подальшого післяопераційного лікування грошових коштів у сумі 2400 доларів США.

При цьому, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що від його дій, як лікаря, залежало період проведення такої операції та її своєчасне і швидке включення до плану операцій, умисно створив для ОСОБА_7 умови, за яких останній був вимушений погодитись на незаконні вимоги ОСОБА_8 щодо надання останньому неправомірної вигоди з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів з огляду на його стан здоров`я та потреби у невідкладності проведення йому операції.

В свою чергу, ОСОБА_8 , будучи письмово ознайомлений зі своєю посадовою інструкцією та покладених на останнього обов`язків, в супереч інтересам служби, за невстановлених слідством обставинах, дату та час, вирішив залучити до свого злочинного умислу завідувача нейрохірургічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради ОСОБА_4 , який є його безпосереднім керівником та з яким ОСОБА_8 перебуває у ділових стосунках.

На усну пропозицію ОСОБА_8 ОСОБА_4 надав свою усну згоду, таким чином вступив у злочинну змову, об`єднану єдиним злочинним умислом спрямованим на одержання неправомірної вигоди з ОСОБА_7 , при цьому заздалегідь розподіливши злочинні ролі наступним чином.

Згідно відведеної ролі у спільному злочинному плані, ОСОБА_4 повинен був затвердити план оперативних втручань в нейрохірургічному відділенні КНП «МКЛ № 1» ОМР і швидко включити до планової операції ОСОБА_7 та разом з ОСОБА_8 провести операцію по видаленню грижі міжхребцевого диска хворому ОСОБА_7 та в результаті чого ОСОБА_7 повинен надати їм неправомірну вигоду, у вигляді грошових коштів, за вже проведену операцію по видаленню грижі міжхребцевого диска, при цьому визначили суму неправомірної вигоди в розмірі 1200 доларів США.

Згідно відведеної злочинної ролі ОСОБА_8 повинен був провести зазначену операцію разом із завідуючим нейрохірургічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради ОСОБА_4 та після чого ОСОБА_8 необхідно було отримати від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 1200 доларів США.

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи спільний корисливий мотив, який спрямований на особисте незаконне збагачення, шляхом вимагання неправомірної вигоди, діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, 31.08.2023 знаходячись у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдовська, 32 під час розмови між ОСОБА_7 та лікарем нейрохірургом ОСОБА_8 , останній почав в усній формі висловлювати ОСОБА_7 вимогу щодо надання неправомірної вигоди в розмірі 1200 доларів США за проведення операції, які ОСОБА_8 необхідно буде надати після проведення операції.

Так, 04.09.2023 близько 12 години 40 хвилин, ОСОБА_7 прибув до нейрохірургічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради розташованого за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдовська, 32 для заведення медичної карти стаціонарного хворого та розміщення до палати нейрохірургічного відділення.

Продовжуючи реалізацію свого умислу на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 включив проведення оперативного втручання ОСОБА_7 до плану операцій на 7 вересня 2023 року.

Бажаючи якнайшвидше довести свій спільний злочинний умисел до кінця спрямований на одержання неправомірної вигоди, 07.09.2023 у період з 11 години 40 хвилин по 13 годину 45 хвилин знаходячись у нейрохірургічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдовська, 32 хворому ОСОБА_7 була проведена операція під назвою «Мікродискектомія L5-S1 зліва. Декомпресія нервових структур на цьому рівні латерально» у складі завідувача нейрохірургічного відділення ОСОБА_4 , лікаря-нейрохірурга ОСОБА_8 , анастезіолога ОСОБА_9 та медичної сестри ОСОБА_10 .

Доводячи свій спільний злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , 13.09.2023 близько 09 години 40 хвилин при особистій розмові в кабінеті відділення нейрохірургії з лікарем-нейрохірургом ОСОБА_8 та завідувачем нейрохірургічного відділення ОСОБА_4 , останні знову висунули вимогу ОСОБА_7 щодо надання раніше обумовленої із ОСОБА_8 суми неправомірної вигоди, де під час розмови, ОСОБА_7 попросив ОСОБА_4 та ОСОБА_8 надати більше часу для відшукання грошових коштів у зазначеній сумі, на що останні, бажаючи одержати неправомірну вигоду за вчинення своїх дій з використанням свого становища, погодились на умови ОСОБА_7 .

Діючи в порушення положень Конституції України, Закону України «Про запобігання корупції», та посадової інструкції, 18 вересня 2023 року, приблизно об 12 годині 20 хвилин, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету № 44, розташованого на другому поверсі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдовська, 32, одержав від ОСОБА_7 для себе неправомірну вигоду у розмірі 1200 доларів США за вчинення в інтересах ОСОБА_7 дій з використанням свого становища лікаря-нейрохірурга нейрохірургічного відділення, а саме за проведену операцію.

Відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_8 на виконання раніше розробленого спільного злочинного плану, після отримання неправомірної вигоди в розмірі 1200 доларів США від ОСОБА_7 для розподілу незаконно отриманих грошових коштів спустився на перший поверх у приміщення службового кабінету № 26 Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдовська, 32 завідувача нейрохірургічного відділення ОСОБА_4 передав останньому частину грошових коштів у розмірі 600 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 18.09.2023 складає 21 936 грн., якими ОСОБА_8 та ОСОБА_4 мали намір розпорядитись на власний розсуд, про те протиправна діяльність ОСОБА_8 та ОСОБА_4 була викрита та припинена співробітниками правоохоронних органів.

Окрім цього, під час проведення досудового розслідування 18.09.2023 слідчим слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_11 , згідно вимог ст. ст. 223, 233, 234, 235, 236, 237 КПК України в період часу з 17 години 02 хвилини по 21 годину 31 хвилину, проведено невідкладний обшук кабінету № 26 нейрохірургічного відділення комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради, який розміщений за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдовська, 32, за місцем роботи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого було виявлено та вилучено:

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку України номіналом у 1000 гривень у кількості 100 одиниць у сумі 100 000 гривень;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку України номіналом у 1000 гривень у кількості 100 одиниць у сумі 100 000 гривень;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку України номіналом у 1000 гривень у кількості 100 одиниць у сумі 100 000 гривень;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку України номіналом у 500 гривень у кількості 138 одиниць у сумі 69 000 гривень;

Купюри, зовні схожі на банкноти Європейського Центрального банку номіналом у 50 євро у кількості 54 одиниці у сумі 2 700 євро;

Купюри, зовні схожі на банкноти Європейського Центрального банку номіналом у 100 євро у кількості 25 одиниці у сумі 2 500 євро;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 100 одиниць у сумі 10 000 доларів;

Купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 100 доларів США у кількості 6 одиниць у сумі 600 доларів, купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 50 доларів США у кількості 8 одиниць у сумі 400 доларів, купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 20 доларів США у кількості 2 одиниць у сумі 40 доларів, купюри, зовні схожі на банкноти Національного банку США номіналом у 5 доларів США у кількості 2 одиниць у сумі 10 доларів.

Постановою слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 від 19.09.2023 вищевказані грошові кошти, які виявлені та вилучені в ході здійснення невідкладного обшуку визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Тому прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила задовольнити його в повному обсязі.

Представники власника майна в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість. Крім того, адвокатом подано письмові заперечення на клопотання.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заперечення адвоката, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Правові підстави для арешту майна в контексті положень закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Висновок слідчого судді щодо мети арешту.

Так, слідчий суддя звертає увагу, що 21.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.354 КК України, а саме: одержання працівником підприємства, який не є службовою особою, неправомірної вигоди, за вчинення дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві, поєднаного із вимаганням неправомірної вигоди за попередньою змовою групою осіб, в інтересах того, хто надає таку вигоду. Дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином та карається штрафом від двохсот п`ятдесяти до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста до двохсот годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк. Санкцією статті не передбаченого спеціальну або іншу конфіскацію майна як виду покарання.

Висновок слідчого судді щодо повторно звернення слідчого з клопотанням та процесуальних строків на його подачу.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що слідчий раніше вже звертався до суду з клопотанням про арешт вилучених грошових коштів. За результатами розгляду клопотання слідчим суддею 20.09.2023 було відмовлено в накладені арешту на вищезазначені вилучені грошові кошти. В ухвалі слідчого судді від 20.09.2023 наведений ретельний аналіз правової підстави та доводам клопотання слідчого, які визнані слідчим суддею неспроможними та необґрунтованими в частині вимог про накладення арешту на вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти. Зазначена ухвала до цього часу не скасована. Натомість сторона обвинувачення, ігноруючи виконання зазначеної ухвали, вирішила повторно звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, що не передбачено нормами КПК України, при цьому також порушуючи процесуальні строки звернення з таким клопотанням.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У висновку Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеому у постанові від 02.03.2018, зазначено про те, що процесуальний строк може бути поновлено за умови його пропуску з поважних причин, а поняття поважності причин пропуску строків є оціночним і його вирішення покладається на розсуд суду.

Таким чином, звернувшись повторно до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в арешті якого раніше було відмовлено, сторона обвинувачення істотно порушила вимоги ч.5 ст. 171 КПКУ щодо строків та не порушила перед слідчим суддею питання щодо їх поновлення. В той же час, слідчий суддя вважає, що об`єктивних підстав для поновлення пропущеного строку не має, оскільки в даному випадку питання про арешт майна ініційовано не у спосіб, передбачений законом.

Висновок слідчого судді щодо відповідності тимчасово вилученого майна вимогам ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши клопотання про накладення арешту слідчим суддею вбачається, що прокурор не зазначив яким саме ознакам, визначеним ст.98 КПК України, відповідають вказані грошові кошти, а саме не зазначено, чи були вони знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегли на собі його сліди, якщо так, то які саме або містять інші відомості, також не зазначено як тимчасово вилучене майно може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В матеріалах, доданих до клопотання про накладення арешту, є тільки невмотивована постанова слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 від 19.09.2023 про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий суддя критично оцінює дану постанову у зв`язку із не зазначенням слідчим мотивів віднесення вилучених грошових коштів до речових доказів та за якими ознаками, визначеними ст.98 КПК України. Таким чином вказана постанова є невмотивованою, а слідчий обмежився перерахуванням тимчасово вилученого майна в мотивувальній та результативній частині свого рішення.

З цього можливо зробити висновок, що тимчасово вилучені грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, не відповідають вимогам ст.98 КПК України.

Таким чином, неможливо дійти висновок стосовно необхідності накладення арешту на тимчасово вилучені грошові кошти виходячи з обставин скоєння кримінальних правопорушень. В той же час, слідчий суддя звертає увагу, що грошові кошти у сумі 1200 доларів США, які дійсно були предметом інкримінованого злочину та вилучені одночасно із даними грошовими коштами, були раніше арештовані слідчим суддею, оскільки відповідають вимогам ч.2 ст. 98 КПКУ.

Висновок слідчого судді щодо надходження вилучених грошових коштів.

ОСОБА_4 є лікарем-нейрохірургом вищої категорії з загальним стажем роботи 37 років, є інвалідом війни другої групи, раніше не судимий, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має постійні міцні соціальні зв`язки.

Вилучені під час обшуку грошові кошти, які знаходились у портфелі (тривожній валізі) ОСОБА_4 , і які він самостійно пред`явив під час обшуку, являються заощадженнями його родини за все життя, коштами від продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а також, безоплатно позиченими у друзів коштами на покупу будинку, що підтверджується наступними долученими до заперечень адвоката документами: Договором відповідального зберігання майна б/н від 13.05.2022 та актом приймання-передачі до нього; Договором позики б/н від 06.09.2023; Договором позики б/н від 17.08.2023; Розпискою від 06.09.2023; Додатковою угодою №2 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №3-6-8/35 від 15.12.2016 про заміну сторони від 28.05.2021.

Жодного доказу, який би вказував на протиправність набуття вказаних грошових коштів стороною обвинувачення не надано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Висновок слідчого судді щодо відсутності в матеріалах, доданих до клопотання, постанови про призначення групи прокурорів.

Дослідивши подане прокурором клопотання, слідчим суддею встановлено відсутність постанови про призначення групи слідчих та групи прокурорів.

Відповідно до ч.1 ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Відповідно до положень ч.1 ст.110 КПК, всі рішення прокурора є процесуальними рішеннями, а згідно з вимогами ч.3 цієї ж статті рішення прокурора приймається у формі постанови.

Відповідно до ч.6 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Таким чином, рішення керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови.

Кримінальний процесуальний закон не містить вимоги про те, що постанова керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні в обов`язковому порядку має бути надана суду.

У матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів.

Згідно з положеннями ч.2 ст.92 КПК обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладено на сторону, що їх подає, а відповідно до ст.94 КПК обов`язок оцінки доказів з точки зору їх допустимості покладено на суд.

Виходячи з положень ч.1 ст.37, ч.2 ст.37, ч.ч.1,3,6 ст.110 КПК, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст.36 КПК, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.

Не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст.36 КПК, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.

Зазначена правова позиція викладена в рішенні ВС колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.12.2019, справа №235/6337/18 провадження №51-2641км19.

Крім того, Об`єднана палата дійшла висновку, що за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021, справа №754/7061/15 , провадження №51-4584 кмо 18.

Загальні положення, якими слідчий суддя керувався при винесенні рішення.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно ч.1 ст.318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» констатовано, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Тому у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

26.09.2023