Дата документу 28.11.2023 Справа № 332/5445/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1382/23 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Єдиний унікальний №332/5445/23Доповідач у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.209 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 05.01.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або зменшити суму застави. Свої вимоги мотивував тим, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права. Посилається на проведення досудового розслідування не уповноваженою на те особою. Визначений обвинуваченому розмір застави є непомірно великим. ОСОБА_7 є військовослужбовцем, що свідчить про можливість забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю не надходило, а тому апеляційний розгляд з огляду на ч.4 ст.422-1 КПК здійснено без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню огляду на наступне.

В провадженні Заводського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.209 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 цього Кодексу ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інше кримінальне правопорушення об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів проти власності та у сфері господарської діяльності, і за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини.

Також колегією суддів встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 наразі триває і не завершено, а тому з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів та характер висунутого обвинувачення існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків, адреси та персональні дані яких відомі.

Згідно матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто законного та стабільного джерела доходу не має.

Судова колегія акцентує увагу на тому, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у виді завдання потерпілому матеріальної шкоди. Матеріальна шкода внаслідок вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів спричинена потерпілому в особливо великих розмірах та становить 7 815 471 гривень.

Зазначені обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений за відсутності джерел стабільного доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі за відсутності підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою є законним і мотивованим, відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо доводів захисника про визначення ОСОБА_7 надмірного розміру застави, колегія суддів дійшла висновку, що розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченим передбачених КПК обов`язків та визначений із урахуванням положень п.3 ч.5 ст.182 КПК на основі всебічно з`ясованих обставин кримінального провадження.

Підстав для зменшення ОСОБА_7 розміру застави, як того вимагав в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення процедури проведення досудового розслідування, оскільки під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, апеляційний суд у відповідності до ч.2 ст. 422-1 КПК перевіряє лише обставини, які підтверджують наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, що стали підставою для продовження застосування запобіжного заходу. Адже згідно з наведеною нормою процесуального закону на адресу апеляційного суду судом першої інстанції надсилається лише відповідне клопотання прокурора і ухвала суду про продовження строку тримання під вартою.

Перевіряючи аргументи апеляційної скарги захисника щодо відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів зауважує, що зазначені обставини не можуть бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4