Дата документу 07.02.2024 Справа № 316/2078/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/2078/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/84/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 194 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 (зі змінами, поданими першим заступником керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 ) на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 березня 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Енергодара Запорізької області, громадянка України, не працююча, не заміжня, маюча на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, та їй призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_9 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, за наступних обставин.

11 травня 2020 року, приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_9 , перебуваючи біля під`їзду № 2 по вул. Молодіжній, будинок № 89 в м. Енергодар Запорізької області, за допомогою полімерної пляшки із легкозаймистою речовиною та приєднаного до неї рушника, яку вона принесла з собою, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправний характер своїх дій, здійснила підпал автомобіля «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в кузові червоного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_10 , проте не змогла довести свій злочинний умисел до кінця, з причин що не залежали від її волі, через своєчасне гасіння полум`я потерпілим.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_9 та кваліфікацію судом її дій, вважав вироку суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказував, що суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 65 КК України, оскільки призначив ОСОБА_9 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, що є меншим, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

Просив вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В іншій частині вирок залишити без змін.

В подальшому від першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких він зазначає, що обвинувачена ОСОБА_9 раніше не судима, вину визнала в повному обсязі, щиро розкаялась у вчиненому, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, потерпілий не має претензій, тому є всі підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, вважати ОСОБА_9 засудженою за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а в іншій частині вирок залишити без змін.

До судового засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурора (яка з урахуванням змін не погіршує становище обвинуваченої), ОСОБА_9 не з`явилась, поважні причини неявки апеляційному суду не повідомила, із заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернулась, у зв`язку з чим, враховуючи приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, її неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги прокурора по суті.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (з урахуванням змін) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченої ОСОБА_9 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суду, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_9 було призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінальне правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, санкцією ч. 2 ст. 194 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

Проте, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_9 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, суд першої інстанції вийшов за межі, установлені в санкції ч. 2 ст. 194 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

З огляду на те, що обвинувачена ОСОБА_9 вчинила замах на злочин, раніше не судима, вину визнала в повному обсязі, щиро розкаялась у вчиненому, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, потерпілий не має до обвинуваченої претензій, а обтяжуючі покарання обставини відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що ці обставини у своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та свідчать, що призначене їй покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України навіть у мінімальному розмірі, встановленому в санкції вказаної частини статті, буде явно недоцільним і несправедливим.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів зазначає, що призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 194 КК України, буде обґрунтованим та таким, що ґрунтується на положеннях ст.ст. 50, 65 КК України та відповідатиме принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора (з урахуванням змін до неї) та вважає, що призначення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 (зі змінами, поданими першим заступником керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 ) задовольнити.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 березня 2021 року відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4