ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 596/964/18

провадження № 51-2407км22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасник судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 травня 2023 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Гусятин Чемеровецького району Хмельницької області та проживає в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК України) раніше не судимого, засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ст. 348 КК України, звільненого від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про скасування оскаржених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Свої доводи захисник мотивує тим, що суди обох інстанцій не взяли до уваги мотивацію показань та дій працівників поліції на той момент, коли після застосування до ОСОБА_7 надмірного фізичного насильства доставили його до відділення поліції і з`ясували, що реальна вартість металобрухту, викраденого ОСОБА_7 могла стати підставою для притягнення його лише до адміністративної відповідальності. Із цих же мотивів у подальшому і не проводилась товарознавча експертиза викраденого.

Вважає, що формулювання обставин вчинення злочину визначене вироком суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питання щодо направленості умислу засудженого та юридичної кваліфікації його дій.

Зазначає, що судові рішення не відповідають вимогам ст.ст.85, 86, 87, 89 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з огляду на те, що суди визнали належними та допустимими докази, які здобуті службовими особами, і не мали законного права брати участь у кримінальних провадженнях стосовно ОСОБА_7 , що призвело до порушення прав останнього на неупереджене розслідування та справедливий суд.

Вказує, що зазначені обставини у сукупності із показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 викликають беззаперечні сумніви в неупередженості як керівника органу досудового розслідування, так і підлеглих йому працівників того ж органу.

На думку захисника, вирок суду першої інстанції постановлений на підставі недопустимих доказів, а судом апеляційної інстанції таким обставинам належної правової оцінки не надано.

Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 - ч. 1 ст. 185, ст. 348 КК України, та призначено йому покарання: за ч.3 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ст. 348 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Строк виконання покарання постановлено обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 , тобто з 04 квітня 2018 року, включивши у такий термін утримання під вартою до 25 травня 2019 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 травня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено частково.

Вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_7 змінено.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження №0000082від 04 квітня 2018 року у цій частині закрито.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 348 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Виключено з резолютивної частини вироку Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року посилання на ст.70 КК України.

Як встановлено судами, ОСОБА_7 04 квітня 2018 року близько 18:00, діючи з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на викрадення металевих елементів колії, що належать ПАТ «Укрзалізниця», прибув на залізно-дорожнє полотно перегону Гусятин-Копичинці, а саме на сьомий пікет третього кілометру, що в межах смт. Гусятин Гусятинського району Тернопільської області, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, використовуючи заздалегідь заготовлені знаряддя для демонтажу та перевезення елементів колії, розпочав проводити демонтаж костилів та підкладок.

Водночас, демонтувавши п`ять підкладок «ДО 65», 5 підкладок «ДО 50» та 6 шість костилів, ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, до кінця, оскільки був виявлений на місці вчинення злочину працівниками ВСП «Чортківська дистанція колії» РФ «Львівська залізниці» ПАТ «Укрзалізниця», які рухались на незнімній рухомій дрезині в напрямку стації Гусятин.

Загалом, протягом здійснення злочинної діяльності, спрямованої на викрадення елементів залізничних з`єднань перегону Гусятин-Копичинці ОСОБА_7 демонтував 5 підкладок «ДО 65», 5 підкладок «ДО 50», 6 костилів, чим спричинив шкоду ПАТ «Укрзалізниця» на загальну суму 542,05 грн.

Крім того, 04 квітня 2018 року близько 18:00 ОСОБА_7 вчиняв кримінальне правопорушення - крадіжку елементів залізничних з`єднань перегону Гусятин-Копичинці під час чого був викритий працівниками відокремленого-підрозділу «Чортківської дистанції колій регіональної філії Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», які повідомили про даний факт у поліцію.

Надалі, з приїздом працівників слідчо-оперативної групи поліції, з метою перевірки обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, запрошено до Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області.

04 квітня 2018 року, близько 21:00, ОСОБА_7 , під час перебування на задньому сидінні службового автомобіля марки ВАЗ 21014, р.н. НОМЕР_1 відділення поліції, який прямував по вул. Б. Лепкого в смт. Гусятин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків, непомітно дістав з кишені одягу розкладний ніж, який мав з собою та утримуючи його в руці приклав лезо до шиї заступника начальника відділення - начальника слідчого відділення Гусятинського відділення поліції майора поліції ОСОБА_8 , який перебував в складі слідчо-оперативної групи вказаного підрозділу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , прагнучи перешкодити працівнику правоохоронних органів виконувати службові обов`язки, вголос висловив про намір його вбивствашляхом нанесення йому тілесних ушкоджень із застосуванням ножа і силою намагався спрямувати його лезо у тіло ОСОБА_8 , однак, не зміг цього зробити через опір останнього. Також, він висловив вимогу іншим працівникам слідчо - оперативної групи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували в автомобілі, вийти з нього та надати йому можливість безперешкодно залишити місце їхнього перебування.

Усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, ОСОБА_8 , помітивши, що ОСОБА_7 на деякий момент відволікся і втратив пильність, застосував відносно нього заходи фізичного впливу та вилучив з його руки ніж, не давши таким чином останньому довести свій злочинний умисел, спрямований на посягання на життя працівника правоохоронного органу до кінця.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав свою касаційну скаргу, просив її задовольнити, прокурор не підтримала касаційну скаргу захисника, просила залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.

Іншим учасникам було належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду, але в судове засідання вони не з'явилися.

Мотиви Суду

Згідно із ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 433 КПК України Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом касаційної скарги вбачається, що захисник, крім іншого, посилається на те, що формулювання обставин вчинення злочину визначене вироком суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тоді як перевірку цих обставин до повноважень Суду законом не віднесено. Тому вказані доводи не є предметом касаційного розгляду.

З урахуванням меж перегляду Судом судових рішень та підстав для їх скасування або зміни, визначених у ч. 1 ст. 438 КПК України, касаційний перегляд здійснено в частині перевірки доводів, викладених у касаційній скарзі, щодо посилань на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися вказаних вимог закону/

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, згідно з вимогами статей 85, 86, 94 КПК України,проаналізував всі дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинених кримінальних правопорушеннях та вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 : за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України, які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна; за ст. 348 КК України, які виразились у посяганні на життя працівника правоохоронного органу, шляхом замаху на його вбивство, у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків. Місцевий суд дав належну оцінку усім доказам відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги захисника про неналежність та недопустимість доказів, здобутих службовими особами, які не мали законного права брати участь у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 з огляду на таке.

Місцевий суд зазначив, що 04 квітня 2018 року, на момент вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинних діянь, ОСОБА_8 обіймав посаду начальника слідчого відділення Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_9 заступника начальника слідчого відділення цього ж органу. Крім того, 04.04.2018 р. ОСОБА_8 заступив на добове чергування як відповідальний по відділенню поліції, ОСОБА_9 - слідчим у складі слідчо-оперативної групи.

Після надходження повідомлення про затримання ОСОБА_7 працівниками Чортківської дистанції колії на місці вчинення ним крадіжки, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули на місце події, де останній, як слідчий провів огляд такого. В подальшому ним, за даним фактом, було внесено відомості до ЄРДР за № 0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Проведення досудового розслідування по даному факту доручено слідчому ОСОБА_9 за дорученням ОСОБА_8 , як начальника слідчого відділення.

Крім того, після застосування до ОСОБА_7 заходів фізичного впливу, спрямованих на припинення його дій, пов`язаних з замахом на вбивство ОСОБА_8 , що мало місце 04 квітня 2018 року під час доставлення обвинуваченого до відділення поліції, ОСОБА_9 було проведено невідкладний огляд місця події. В подальшому 05 квітня 2018 року слідчим СВ Гусятинського ВП ОСОБА_11 , на підставі рапорту ОСОБА_8 за даним фактом, було внесено відомості до ЄРДР за № 0000083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України. Проведення досудового розслідування по даному факту 05 квітня 2018 року та 07 квітня 2018 року доручено начальником СУ ГУНП в Тернопільській області групі слідчих слідчого управління та слідчому ОСОБА_11 . В даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 перебував у статусі потерпілого, ОСОБА_9 - свідка.

Зазначені вище кримінальні провадження були об`єднані в одне на підставі рішення - постанови прокурора від 07 червня 2018 року, при цьому досудове розслідування доручено групі слідчих слідчого управління.

Вимоги статей 39, 40 КПК України та наказу МВС України № 570 від 06.07.2017р. «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України», наказу МВС № 440 від 23 травня 2017 року «Про затвердження Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України», вказують виключно на процесуальну самостійність слідчого при здійсненні ним досудового розслідування, виконання виключно письмових вказівок контролюючих осіб. Однак, жодним чином, не вказують на особливий статус начальника слідчого відділення по відношенні до заступника такого відділення чи відповідальної особи по відділенню поліції по відношенні до члена слідчо-оперативної групи.

Суд першої інстанції зазначив, що в ході судового розгляду не було встановлено будь-яких фактів того, що ОСОБА_8 , як керівник слідчого відділення, при проведенні досудового розслідування слідчими Гусятиського відділення поліції, надавав таким будь-які письмові вказівки, те, що досудове розслідування після об`єднання кримінальних проваджень, здійснювалась слідчими слідчого управління, та дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_9 , в тому числі щодо проведення невідкладних слідчих дій, зокрема, щодо огляду місця події, та інших слідчих відповідали вимогам закону, а тому, докази, які були ними здобуті є допустимими та належними, з чим погоджується й суд касаційної інстанції.

Доводи захисника про те, що суди обох інстанцій не взяли до уваги мотивацію показань та дій працівників поліції на той момент, коли після застосування до ОСОБА_7 надмірного фізичного насильства доставили його до відділення поліції і з`ясували, що реальна вартість металобрухту, викраденого ОСОБА_7 могла стати підставою для притягнення його лише адміністративної відповідальності. Із цих же мотивів у подальшому і не проводилась товарознавча експертиза викраденого, є необґрунтованими з огляду на таке.

Місцевий суд правильно зазначив, що під час судового розгляду потерпілою стороною, в обґрунтування завданих збитків, надано довідку адміністрації Чортківської дистанції колії від 24.03.2021 року, відповідно до якої встановлено, що вартість 1-ї с/п підкладки «ДО 65» складає 48,49 грн. без ПДВ, відповідно 5-ти - становить 242,42 грн. без ПДВ та 290,9 з ПДВ, вартість 1-ї с/п підкладки «ДО 50» - 39,25 грн. без ПДВ, відповідно 5-ти складає 195,99 без ПДВ та 235,19 з ПДВ, вартість 1-го с/п костиля складає 2,24 грн. без ПДВ, відповідно 6-ти становить 13,3 без ПДВ та 15,96 з ПДВ, а всього сума завданих збитків складає 451,71 грн. без ПДВ, та 542,05 з ПДВ, що, повністю узгоджується з даними здобутими в ході досудового розслідування щодо розміру спричиненої шкоди, та в свою чергу виключає наявність у діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення. Будь-яких даних, які б спростовували такі докази стороною захисту надано не було, що, узгоджується з позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 01 квітня 2021 року у справі 676/1504/18 відповідно до якої, в окремих кримінальних провадженнях для встановлення розміру матеріальних збитків не потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, а достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування, про найменування викраденого товару та його вартості (наприклад, щодо вартості викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, на яку є роздрібна ціна, чи проведення інших арифметичних розрахунків тощо).

Таким чином даних, які би свідчили, що під час досудового розслідування та судового розгляду цього провадження допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке було б безумовною підставою для скасування судових рішень, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.

За таких обставин доводи касаційної скарги захисника щодо істотного порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Судові рішення належним чином умотивовані та узгоджуються з положеннями статей 370, 420 КПК України.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 травня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3