Справа № 128/424/22
УХВАЛА

13 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №128/424/22 за спільним клопотанням матері засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 перебуває справа № 128/424/22 за спільним клопотанням матері засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі.

30.01.2024 суддею Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід від розгляду вказаного спільного клопотання матері засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі.

Заява про самовідвід судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 мотивована наступним.

Згідно протколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022 головуючим суддею обрано суддю Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 .. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.04.2022 в задоволенні заяви ОСОБА_4 про її відвід від розгляду вказаного клопотання відмовлено. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.11.2022 спільне клопотання матері засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі залишено без розгляду, оскільки засуджений ОСОБА_4 24.09.2022 був звільнений з ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» по відбуттю строку покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.06.2016 за ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 152 КК України (початок строку 12.10.2015, кінець строку 24.09.2022). 13.02.2023 до Вінницького районного суду Вінницької області із Вінницького апеляційного суду надійшли на новий судовий розгляд матеріали справи №128/424/22 після скасування ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 24.11.2022 про залишення вказаного клопотання без розгляду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2023 головуючим суддею обрано суддю ОСОБА_3 .. Разом із тим, з реєстру автоматизованого розподілу матеріалів Вищої ради правосуддя, судді ОСОБА_3 стало відомо, що 18.02.2022 та 10.03.2023 зареєстровані дві скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо вчинення суддею ОСОБА_3 дисциплінарного проступку. Вказані скарги були розподілені між членами ВРП та на даний час питання по них не вирішено. Хоча вона ані прямо, ані опосередковано не заінтересована в результаті розгляду даного клопотання, а також є неупередженою, однак вважає заявити про самовідвід з метою забезпечення права громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на доступ до правосуддя, розгляд справи поза будь-яким сумнівом як для них, так і для стороннього спостерігача щодо необ`єктивності та неупередженості складу суду, а також недопущення сумнівів у об`єктивності майбутнього судового рішення у даній справі.

Суддя ОСОБА_3 , якою подано заяву про самовідвід, та яка повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання для дачі пояснень не з`явилася.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про розгляд поданої заяви про самовідвід, про причини неявки суд не повідомили.

Частиною четвертою статті 107 КПК України визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, суд доходить наступного висновку.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ст. 75 КПК України, законом передбачено вичерпний перелік обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так статтею 75 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести обставини, які викликають в неї сумнів в неупередженості судді, який розглядає справу по суті. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до визначеного законом порядку, 21.02.2022 кримінальне провадження № 128/424/22 за спільним клопотанням матері засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі, було розподілено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду судді ОСОБА_3 ..

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.11.2022 спільне клопотання матері засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі залишено без розгляду з підстав того, що засуджений ОСОБА_4 24.09.2022 був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31.01.2023 ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24.11.2022 скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.02.2023 справу передано на розгляд судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 ..

Разом із тим, відповідно до Реєстру автоматизованого розподілу матеріалів Вищої ради правосуддя, що є у вільному доступі, 18.02.2022 та 10.03.2023 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ВРП подано скарги на суддю Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 , які розподілені між членами ВРП для розгляду. Рішення по даним скаргам не прийнято.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до пункту 67 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко та Мартиненко проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

ЄСПЛ у своїх рішеннях констатує, що «… сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків; сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, виникають побоювання стосовно упередженості суду, що грунтується на певних обставинах» (рішення ЄСПЛ від 26.09.2019 у справі «Іліє проти Румунії», заява № 26220/10), тому суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Монреальської універсальної декларації про незалежність правосуддя, прийнятої на Першій світовій конференції по незалежності правосуддя 1983 року, судді, як особи, є вільними та зобов`язані приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-яких обмежень, впливів, спонук, примусів, загроз або втручання, прямих або непрямих, з будь-якого боку і з будь-яких причин. У процесі прийняття рішень, судді є незалежними від своїх колег по суду та вищих посадових осіб. Жодна ієрархічна структура суддівства і жодна різниця у ранзі чи класі суддів ніяким чином не можуть ставати на перешкоді праву судді на вільне винесення вироку.

Пункт 8 цієї декларації зобов`язує суддів завжди діяти таким чином, щоб зберігати гідність своєї посаді і безсторонність та незалежність судової системи.

Відповідно до пункту 6 Основних принципів щодо незалежності правосуддя, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, принцип незалежності судових органів дає судовим органам право і вимагає від них забезпечення справедливого ведення судового розгляду і дотримання прав сторін.

Згідно із статтею 1 Загальної (Універсальної) хартії судді, ухваленої 17 листопада 1999 року Центральною Радою Міжнародної Асоціації Суддів в Тайпеї (Тайвань), судді в своїй роботі повинні забезпечувати права кожного на чесний та справедливий розгляд справи в судді. Вони повинні підтримувати право осіб, що хочуть встановити свої цивільні права та обов`язки чи в разі висунення проти них будь-якого кримінального звинувачення, на чесне та відкрите слухання, яке має відбутися в розумний строк та повинно проводитися незалежним та неупередженим судом. Незалежність судді є важливого умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Вона є неподільною.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, зобов`язує суддю заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Разом із тим, суд зазначає, що рішенням Ради суддів України № 13 від 01.03.2019 року, вказаний підхід було змінено. Рада суддів України пояснила, що «подання учасником судового провадження скарги на дії судді до ВРП до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд, у разі, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, що може мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 376 Кримінального кодексу України».

Окрім того, рішенням Ради суддів України від 08.06.2017 року № 34, яке встановлює, що наявність скарги щодо судді у провадженні ВРП не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи.

Вища рада правосуддя в своїх рішеннях систематично наголошує на тому, що будь-яка скарга на дії суддів не може розцінюватися як втручання або тиск на суддю, оскільки таке звернення є невід`ємним конституційним правом. Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до ВРП зі скаргою стосовно дисциплінарного проступку судді, в тому числі, і обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення судового розгляду справи.

Отже, розглянувши заяву судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 про самовідвід, суд доходить висновку, що заява про самовідвід не підлягає задоволенню, оскільки подання учасником справи скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя не створює конфлікту інтересів та не є тиском на суддю.

Керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №128/424/22 за спільним клопотанням матері засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1