Номер провадження 1-кп/741/87/23
Єдиний унікальний номер 741/1246/23
ВИРОК

іменем України

31 жовтня 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка кримінальне провадження, унесене до ЄРДР за № 0000283 від 04 травня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області, громадянина України, українця, розлученого, із повною загальною середньою освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 згідно з виконавчим листом, виданим 21 червня 2016 року Носівським районним судом Чернігівської області, на виконання рішення суду від 05 травня 2016 року у справі № 741/589/16, на підставі якого 20 липня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51719520, зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2016 року і до досягнення повноліття.

При цьому ОСОБА_4 , достовірно знаючи про необхідність сплати присуджених Носівським районним судом Чернігівської області аліментів, починаючи з 01 квітня 2021 року по 29 червня 2023 року, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час злісно ухиляється від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , а саме:

-мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти у період часу з 01 квітня 2021 року по 29 червня 2023 року, оскільки у вказаний період він на тривалому лікуванні не перебував, тобто не існувало жодних обставин, які б свідчили про поважність причин чи вимушеність несплати;

-у період часу з 01 квітня 2021 року по 29 червня 2023 року без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік;

-маючи тимчасовий заробіток умисно ухилявся від сплати аліментів, не повідомляв державного виконавця та приховував фактичні доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 111648,77 грн.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, не оспорював фактичні обставини справи та дав показання, що він дійсно з квітня 2021 року не виплачує аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча достовірно обізнаний із наявністю виконавчого листа про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини доходу та із наявністю виконавчого провадження по виконанню вказаного виконавчого документа. Обвинувачений ніде не працює, хоча є працездатним, обмежується тимчасовими неофіційними підробітками, на тривалому лікуванні з квітня 2021 року по червень 2023 року не перебував, про розмір боргу по аліментах знає та з нею погоджується, ніякої матеріальної допомоги колишній дружині ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 або ж безпосередньо синові з квітня 2021 року не надає. Зазначав, що уживатиме усіх заходів для виплати заборгованості по аліментах.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, ураховуючи, що проти цього не заперечував обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, процесуальних документів.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд робить висновок, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме: злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), - доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами та в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення, застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, каятті; відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий у порядку ст. 89 КК України, на обліку в лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, що свідчить про його осудність, має зареєстроване місце проживання, за яким заяв та скарг на його некоректну поведінку не надходило, офіційно не працевлаштований.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 164 КК України передбачене покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арешт на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

З урахуванням викладеного вище, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт, оскільки таке покарання буде відповідати принципу розумності і справедливості, воно є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд переконаний, що саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, а також принципам гуманності, справедливості й не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Кримінальним правопорушенням матеріальних збитків не завдано, цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілим, прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Анатолій КРУПИНА