УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника власниці майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000106 від 15.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року в рамках кримінального провадження № 0000106 від 15.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «NISSAN», модель «JUKE», 2014 року випуску, білого кольору, vin: НОМЕР_1 , який зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_4 зазначає, що автомобіль марки «NISSAN», модель «JUKE», 2014 року випуску, білого кольору, vin: НОМЕР_1 , на який слідчим суддею було накладено арешт, належить ОСОБА_3 на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5142 16.07.2022 року. ОСОБА_3 придбала вказаний автомобіль у ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу. З моменту укладення договору пройшло більше року та будь-яких претензій з боку продавця ОСОБА_5 щодо виконання умов договору не надходило. ОСОБА_5 не зверталася до правоохоронних органів із заявою про скоєння відносно неї будь-якого кримінального правопорушення, пов`язаного із заволодінням її транспортним засобом шахрайським шляхом. Також не зверталася до суду із позовною заявою про визнання правочину купівлі-продажу недійсним. Кримінальне провадження в рамках якого було накладено арешт на транспортний засіб відкрито не за фактом шахрайських дій відносно вказаного автомобіля, а за заявою громадянина ОСОБА_6 , який жодного відношення до транспортного засобу не має. При цьому, наявність нібито підробної довіреності без з`ясування обставин купівлі-продажу автомобіля не свідчать автоматично про те чи мали місце шахрайські дії відносно автомобіля. Орган досудового розслідування власницю автомобіля навіть не допитав. Отже наразі відомості про те, що транспортним засобом заволоділи шахрайським шляхом не підтверджуються жодними матеріалами. Відповідно до чого представник власниці майна вважає накладення арешту на її автомобіль необґрунтованим та звертається до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту з нього.

Представник власниці майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 оголосив подане клопотання, підтримав його в повному обсязі та просив задовольнити.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду письмове заперечення, в якому зазначила, що наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, транспортний засіб визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, оскільки він може бути предметом вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим у разі скасування арешту майна існує ризик можливого його відчуження в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за вчиненні дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку. Просила у задоволенні клопотання відмовити та розглянути клопотання у її відсутність у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги думку представника власниці майна та письмове заперечення прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також слідчий суддя застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу положень частини 2 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Абзацом 2 частини 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000106 від 15.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України проводиться за фактом заволодіння невстановленими особами нерухомим майном та транспортними засобами, шляхом обману та використання завідомо підроблених довіреностей, начебто посвідчених у Консульствах України за кордоном, вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Як вбачається із доданої до клопотання ухвали слідчого судді, арешт на автомобіль марки «NISSAN», модель «JUKE», 2014 року випуску, білого кольору, vin: НОМЕР_1 в рамках вказаного кримінального провадження було накладено з метою збереження його в якості речового доказу, оскільки він імовірно є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт на вказаний транспортний засіб було накладено з метою перевірки обставин його незаконного заволодіння невстановленими особами, шляхом обману та використання завідомо підроблених довіреностей, начебто посвідчених у Консульствах України за кордоном.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Прокурор зазначає, що на даний час досудове розслідування кримінального провадження № 0000203 від 21.07.2022 року триває, кінцеве рішення ще не прийняте, арештований транспортний засіб відповідає критеріям речових доказів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5142 16.07.2022 року автомобіль марки «NISSAN», модель «JUKE», 2014 року випуску, білого кольору, vin: НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 .

Слідчий суддя звертає увагу на те, що власниця транспортного засобу ОСОБА_3 з початку досудового розслідування, тобто з 15.02.2023 року та по теперішній час не має жодного процесуального статусу в рамках вказаного кримінального провадження. Відповідно остання наразі не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що з дня внесення відомостей до ЄРДР та станом на сьогоднішній день ОСОБА_3 не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

На теперішній час ОСОБА_3 є добросовісним набувачем транспортного засобу, а протилежне стороною обвинувачення не доведено.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що обмеження права власності ОСОБА_3 є недопустимим, а тому у дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна немає потреби.

Також прокурором не було надано доказів того, що власниця майна ОСОБА_3 являється недобросовісним набувачем автомобіля марки «NISSAN», модель «JUKE», 2014 року випуску, білого кольору, vin: НОМЕР_1 .

Слідчий суддя також зазначає, що прокурором не було надано жодних доказів, які б обґрунтовували необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна ОСОБА_3 .

Зокрема, не було доведено, що наразі із транспортним засобом проводяться будь-які слідчі дії, або експертизи. Власниця майна взагалі не викликалася до органу досудового розслідування для допиту.

З огляду на арешт, на даний час власниця майна ОСОБА_3 не має можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним їй транспортним засобом, адже наразі діють обмеження встановлені ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в частині арешту майна.

За таких обставин, слідчий суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час накладений арешт майна продовжує відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано продовжує обмежувати право власності власниці майна.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000106 від 15.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України задовольнити.

Скасувати арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року в рамках кримінального провадження № 0000106 від 15.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «NISSAN», модель «JUKE», 2014 року випуску, білого кольору, vin: НОМЕР_1 , який зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути транспортний засіб - легковий автомобіль марки «NISSAN», модель «JUKE», 2014 року випуску, білого кольору, vin: НОМЕР_1 власниці ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1