ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000216 від 11.10.2023 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 3 групи, проживаючого АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого, 11.12.2019 року Тернопільський міськрайонним судом за ч.1. ст. 321, ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1190 грн., 05.01.2022 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 в один з днів травня 2023 року, точної дати слідством не встановлено, перебуваючи на горищі будинку своєї бабусі в с. Прошова Тернопільського району, знайшов кастет, в подальшому діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, придбав шляхом привласнення знайдений кастет, який являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, що виготовлений саморобним способом та який носив при собі, не маючи будь-якого дозволу на такі дії, чим порушив вимоги : п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України за №2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.263 КК України, тобто незаконному носінні кастета, без передбаченого законом дозволу.

Під час розгляду вказаного кримінального провадження між прокурором та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості, яку учасники процесу просять затвердити.

Згідно із угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно повністю визнає себе винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, йому зрозуміле суть формулювання обвинувачення, та його правова кваліфікація. Також сторонами узгоджено, що у випадку затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від призначеного покарання із випробуванням встановивши іспитовий строк з випробуванням та встановленням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Суд заслухавши клопотання прокурора про затвердження угоди про визнання винуватості, думку обвинуваченого та його захисника, оглянувши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань :

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним відноситься до тяжких злочинів.

В судовому засіданні з`ясовано обставини, що дозволяють упевнитись в тому, що обвинувачений цілком розуміє права передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та повністю погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд дійшов до переконання, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій, чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не порушують права свободи, інтереси сторін та суспільства, також встановлено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення органами досудового розслідування та наявність ґрунтовних, достатніх та законних підстав застосування саме такого виду покарання, котре визначено між сторонами, а саме кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних та достатніх підстав для визнання винуватості.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При затверджені угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 суд у відповідності до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, також обставини, що пом`якшують покарання, а саме особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення та щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури, яким відповідно на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Клопотань про обрання чи продовження запобіжного заходу не поступало.

Процесуальні витрати та долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. ст. 100, 122 КПК України

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 10 листопада 2023 року про визнання винуватості укладену між прокурором Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 11.10.2023 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.

Відповідно до затвердженої угоди визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

З метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 в період дії відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього такі обов`язки : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз, зокрема :

-1434,00 грн за проведення вибухотехнічної експертизи від 23.10.2023 року № СЕ-19/120-23/11116-ХЗ;

Речові докази, а саме предмет, який є кастетом, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП № 5 (смт. Підволочиськ) - знищити.

Клопотань про обрання чи продовження запобіжного заходу не поступало.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_6