Справа № 443/1807/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/634/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 17 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Журавно, Жидачівського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_9 визнано невинуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, і виправдано його на підставі абзацу 2 ч. 1 ст. 373 та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

За вироком суду, органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акту, підтриманого прокурором у суді, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він 15.07.2020 (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), будучи начальником СРПП № 3 ПП Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, знаходячись на робочому місці у адміністративній будівлі Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, м. Жидачів, вул. Садова, 4, здійснював розгляд матеріалів Єдиного обліку № 2990 від 01.07.2020, зареєстрованих у вищевказаному відділенні поліції за протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, поданого ОСОБА_8 від 04.06.2020, який надійшов із Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області з додатками, за фактом можливого вчинення ОСОБА_11 неправомірних дій, а саме невідшкодування ОСОБА_8 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка мала місце 17.05.2020 у с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області.

Цього ж дня (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у тому ж місці, ОСОБА_9 в ході розгляду вищевказаних матеріалів ЄО № 2990 від 01.07.2020 відібрав письмові власноручні пояснення в учасників вищевказаного ДТП ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які з-поміж іншого зазначили про те, що до приїзду працівників поліції останні місце ДТП не покидали. Вказані пояснення ОСОБА_12 долучив до матеріалів ЄО № 2990 від 01.07.2020.

Окрім цього, ОСОБА_9 в ході розгляду згаданих вище матеріалів ЄО ознайомився з роздрукованим на папері електронним рапортом ЄО № 2112 від 17.05.2020, оформленого за фактом вищевказаної ДТП та результатами виїзду працівників поліції на місце такої, та його змістом, у якому з-поміж іншої інформації зазначено про те, що 17.05.2020 ОСОБА_8 повідомив АРМ «оператор «102» про згадану вище ДТП із зазначенням місця такої, даних про транспортні засоби учасників та свої особисті дані.

У розділі «Доручено» вищевказаного електронного рапорту ЄО зазначено інформацію «Групи реагування патрульної поліції ОСОБА_9» та у розділах «Рішення» і «Примітки» вказано інформацію «Інформація про ДТП не підтвердилась». Після цього, ОСОБА_9 долучив цей електронний рапорт ЄО № 2112 від 17.05.2020 до матеріалів ЄО № 2990 від 01.07.2020.

За результатами розгляду вищевказаних матеріалів ЄО № 2990, 15.07.2020, о 12:15 год, ОСОБА_9 , будучи службовою особою та представником влади, повноважною (компетентною) особою органу державної влади на складання офіційних документів, а саме протоколів про вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, знаходячись на робочому місці у адміністративній будівлі Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, м. Жидачів, вул. Садова, 4, діючи умисно з використанням свого службового становища, всупереч інтересам служби та відверто ігноруючи вищезазначені норми Конституції України, Законів України та підзаконних нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи доказів, передбачених ст. 251 КУпАП та Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, які встановлюють наявність адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП (Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди) за порушення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 підпунктів а) (негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди) та в) (не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди) п. 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР) та винність останніх у вчиненні таких, розуміючи те, що розшук ОСОБА_8 та ОСОБА_11 як осіб, що зникли з місця ДТП, у відповідності до вимог вищевказаної Інструкції не ініціювався та не здійснювався, тобто достовірно знаючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вищевказаних адміністративних правопорушень не вчиняли, тобто до приїзду працівників поліції не залишали місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.05.2020 у с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області, а саме зіткнення автомобіля марки «Форд», моделі «Фієста», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля марки «Джілі», моделі «MR-7151 А», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , власноручно вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме:

- до протоколу про адміністративне правопорушення на бланку серії ДПР18 № 447542 про вчинення ОСОБА_8 17.05.2020, о 14 год 30 хв, в с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за порушення підпунктів а) та в) п. 2.10 ПДР;

- до протоколу про адміністративне правопорушення на бланку серії ДПР18 № 447543, про вчинення ОСОБА_11 17.05.2020, о 14 год 30 хв, в с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за порушення підпунктів а) та в) п. 2.10 ПДР, та власноручно підписав вищевказані протоколи.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 1 статті 366 КК України, як внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і ухвалити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_9 за ч.1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах Національної поліції на строк 3 роки. Також просить вирішити питання про стягнення з ОСОБА_9 в дохід держави витрат за проведення судової експертизи на встановлену сумку 4 903 грн. 20 коп.

Вважає, що суд першої інстанції виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_9 у оскаржуваному рішенні хибно прийшов до висновку щодо відсутності в діянні ОСОБА_9 невід`ємної складової об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме внесення до офіційних документів неправдивих відомостей завідомо.

Стверджує, що ОСОБА_9 , не спростувавши пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , достовірно знав, що останні вищевказаних адміністративних правопорушень не вчиняли, тобто до приїзду працівників поліції не залишали місця ДТП, яка мала місце 17.05.2020 у с. Ходорківці, Жидачівського району, Львівської області, а саме зіткнення автомобіля марки «Форд», моделі «Фієста», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля марки «Джілі», моделі «MR-7151 А», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , власноручно вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення на бланку серії ДПР18 № 447542 та на бланку серії ДПР18№447543 про вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та власноручно підписав вищевказані протоколи.

На думку сторони обвинувачення, твердження як суду у оскаржуваному рішенні так і обвинуваченого про те, що доказом винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-04 КУпАП є рапорт начальника СРПП №1 ОСОБА_17 від 17.05.2020 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки такий документ не є доказом в розумінні ст.251 КУпАП.

Стверджує, що зміст рапорту ніяким чином не свідчить про ДТП, її обставини, даних про конкретних водіїв та транспортних засобів, характер пошкоджень транспортних засобів та їх наявність, а тим більше, що водії умисно залишили місце ДТП до приїзду працівників поліції. Даним рапортом від 17.05.2020 відповідальний по ТВП - начальник СРПП №1 ОСОБА_13 доповів начальнику ТВП - начальнику Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ Нп у Львівській області ОСОБА_14 про те, що подія не підтвердилася та вжиття заходів щодо розшуку учасників ДТП не ініціювалось, про що теж було відомо ОСОБА_9 з вищевказаних матеріалів ЄО.

Окрім того, покликається на те, що суд безпосередньо не досліджуючи та не зачитуючи висновок експерта №31 за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа від 24.11.2020, долучив його до матеріалів кримінального провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 скасувати та визнати його винним за ч.1 ст.366 КК України та призначити покарання в межах санкції статті. Стягнути з ОСОБА_9 в користь потерпілого ОСОБА_8 50 000 грн. моральної шкоди та 19 500 грн. витрат на правову допомогу понесених в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, які є аналогічними з доводами прокурора зазначає, докази надані стороною обвинувачення є вагомими, належними, допустимими та достовірно стверджують те, що обвинувачений ОСОБА_9 не володіючи жодними доказами винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вчиненні ними адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАп умисно вніс неправдиві відомості до зазначених протоколів з метою притягнення останніх до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу на те, що суд перебував у нарадчій кімнаті близько години, проте за такий короткий час виготовити повний текст вироку є неможливо.

При визначенні розміру моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення просить врахувати те, що: кримінальне провадження було відкрито саме за заявою потерпілого ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду; постановою Львівського апеляційного суду від 21.10.2020 у справі №462/4518/20 встановлено відсутність у діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП; саме потерпілий одразу після вчиненого ДТП повідомив на 102 про вказану ДТП із зазначенням місця, транспортних засобів учасників та своїх особистих даних, а ОСОБА_9 володів цією інформацією, вносячи в протокол завідомо неправдиву інформацію про залишення ОСОБА_8 місця ДТП.

Вважає, що заявлений розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн. буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Також зазначає, що в суді першої інстанції було надано квитанцію про фактичну оплату потерпілим витрат на правову допомогу в розмірі 19 500 грн., а відтак слід стягнути з цивільного відповідача в користь цивільного позивача усі понесені витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор та представник потерпілого підтримали подані апеляційні скарги, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Виправданий та його захисник заперечили апеляційні вимоги прокурора та представника потерпілого, з огляду на необґрунтованість таких, та просили залишити без задоволення апеляційні скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються - формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнано судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Основою мотивувальної частини вироку є аналіз і оцінка досліджених судом доказів. При ухваленні вироку мають одержати оцінку всі докази, розглянуті в судовому засіданні: як докази, на підставі яких суд визнав установленими ті або інші обставини, так і ті з них, через які суд дійшов висновку, що деякі обставини не мали місці в дійсності. Прийняття одних і відхилення, неврахування інших доказів судом має бути вмотивованим.

Однак, суд першої інстанції, постановивши виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 , вказаних вимог закону не дотримався, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Згідно обвинувального акта дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України, як внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

У своєму рішенні місцевий суд зазначив про відсутність невід`ємної складової об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме внесення до офіційних документів неправдивих відомостей ОСОБА_9 завідомо, оскільки відомості, які ним вносилися у протоколи про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджувалися здобутими у процесі перевірки доказами, які на час ухвалення рішення про складання зазначених протоколів не викликали у нього сумнівів у своїй достовірності.

Окрім іншого, суд також зазначає, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують наявність у діях ОСОБА_9 суб`єктивної сторони кримінального правопорушення у формі прямого умислу на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, оскільки жодним чином не встановлюють, що ОСОБА_9 усвідомлював неправдивих характер тих відомостей, що вносилися ним др. офіційних документів.

Згідно оскаржуваного вироку такі висновки місцевого суду мотивовано тим, що на час складання 15.07.2020 протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №447542 стосовно ОСОБА_8 за статтею 122-4 КУпАП та серії ДПР18 №447543 стосовно ОСОБА_11 за статтею 122-4 КУпАП, у розпорядженні ОСОБА_9 перебували фактичні дані - пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 про перебування на місці ДТП працівників поліції і залишення ними місця події саме після від`їзду цих працівників поліції, які спростовувалися іншими фактичними даними - електронним рапортом та рапортом уповноваженої службової особи, яка була у складі патрульної поліції та безпосередньо виїжджала на місце події, що свідчили про відсутність учасників ДТП на місці події.

Водночас колегія суддів вважає такий висновок передчасним, з огляду на те, що місцевим судом у вироку не надано належної оцінки письмовим поясненням ОСОБА_8 та ОСОБА_11 особисто відібраних ОСОБА_9 про те, що останні місце ДТП до приїзду працівників поліції не залишали.

Також судом не надано належної оцінки тому факту, що поліцейські розшукові заходи, передбачені Розділом ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , як щодо осіб, які покинули місце ДТП до приїзду працівників поліції не ініціювались поліцейськими, які виїжджали на місце події, чи іншими службовими особами органів НП та не здійснювались такими, при тому, що ОСОБА_8 особисто повідомив оператору АРМ «102» інформацію про обставини ДТП, транспортні засоби та свій номер мобільного телефону.

Крім цього, у мотивах рішення місцевий суд зазначив, що ОСОБА_9 було отримано рапорт від 17.05.2020, складений працівником патрульної поліції ОСОБА_15 , який безпосередньо виїжджав на місце ДТП 17.05.2020 у с. Ходорківці, Жидачівського району та електронний рапорт від 17.05.2020 за змістом яких факт ДТП не знайшов свого підтверджена, а відтак прийшов до висновку, що ОСОБА_9 не мав обґрунтованих підстав сумніватися у їх достовірності, оскільки інших доказів, окрім пояснень учасників ДТП, які б узгоджувалися з цими поясненнями та підтверджували їхню достовірність на час складання останнім протоколів про адміністративне правопорушення у його розпорядженні не перебувало.

Водночас, як вбачається з рапорту начальника СРПП №1 ПП Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 , в такому, окрім іншого зазначено, що виїздом СРПП №1 на місце події було встановлено, що жителі с. Ходорківці, які проживали неподалік від місця даної ДТП, чули як водії поспілкувавшись між собою та мирно розійшлись, забравши кожен своє авто. Тож прибувши на місце події, ніяких автомобілів які були причетні до ДТП виявлено не було.

Апеляційний суд, вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо відсутності належної оцінки вищеописаного рапорту, в якому відсутні дані про ДТП, її обставини, дані про конкретних водіїв та транспортних засобів, характер пошкоджень транспортних засобів та їх наявність, а тим більше, що водії залишили місце ДТП до приїзду працівників поліції.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у оскаржуваному судовому рішенні не зазначив чому взяв до уваги як докази невинуватості ОСОБА_9 електронний рапорт ЄО «2112 від 17.05.2020 та рапорт начальника СРПП №1 Жидачівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 , від 17.05.2020 і відкинув інші, а саме письмові показання учасників ДТП ОСОБА_8 та ОСОБА_11 про те, що останні місце ДТП до приїзду працівників поліції не залишали, факт незастосування щодо останніх поліцейських розшукових заходів та інші.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ураховуючи встановлене під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд при ухваленні оскаржуваного вироку не дав належну оцінку усім доказам у справі та не навів у своєму рішенні достатніх та обґрунтованих доводів щодо прийнятого рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які не можуть бути усунуті при апеляційному розгляді, а тому вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, з використанням наданих процесуальних можливостей дослідити доводи, наведені в апеляційних скаргах, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даної справи, та в залежності від установленого прийняте законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 - задоволити частково.

Вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 17 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 - скасувати.

Призначити в Жидачівському районному суді Львівської області новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді