Справа № 307/3603/23
Провадження №1-кп/307/205/23
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

14 лютого 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

в с т а н о в и в:

05 вересня 2023 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 11 вересня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000861 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року у даному кримінальному провадженні підготовче судове засідання призначено на 04 жовтня 2023 року, яке неодноразово відкладалося.

ОСОБА_7 08 листопада 2023 року через канцелярію суду подав клопотання про скасування арешту майна, накладеного на земельні ділянки: з кадастровим номерами № :04:004:0024, площею 0,23 га та :04:004:0028, площею 0,68 га.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2023 року накладено арешт, шляхом заборони розпорядження та відчуження земельних ділянок: з кадастровим номерами № :04:004:0024, площею 0,23 га та :04:004:0028, площею 0,68 га, які розташовані в с. Новобарово, урочище «Пітроса» Тячівського району Закарпатської області та належать ОСОБА_7 .

Вважає, що арешт на вказані земельні ділянки накладено необґрунтовано, оскільки його право власності на земельні ділянки з кадастровим номерами № :04:004:0024, площею 0,23 га та :04:004:0028, площею 0,68 га, підтверджується Державним актом на право власності на землю серії І - ЗК №007468 від 12 травня 2003 року. Оскільки державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №60, то на думку ОСОБА_7 такий державний акт є законним.

Оскільки ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності та що право власності є непорушним - стверджує, що в разі скасування вказаної реєстрації права власності та обмеження його у володінні, користуванні та розпорядженні вказаним майном, йому буде нанесено значні збитки та просить скасувати арешт майна на вказані земельні ділянки.

Дослідивши матеріали клопотання та вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2023 року накладено арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження тимчасово вилученого майна, а саме: земельні ділянки з кадастровим номерами № :04:004:0024, площею 0,23 га, та :04:004:0028, площею 0,68 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Новобарово, урочище Пітроса, Тячівського району Закарпатської області, що перебувають у власності ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового розгляду - судом.

У частині другій вказаної статті цього Кодексу зазначено про те, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, суд має встановити відсутність підстав для його подальшого застосування у конкретному кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється судом, при цьому правомірність та обґрунтованість арешту майна визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами конкретного кримінального провадження, змістом ухвали про накладення арешту та належним мотивуванням клопотання про скасування арешту.

На даний час триває підготовче судове засідання, зазначені земельні ділянки визнані речовим доказом та на них обґрунтовано накладено арешт з метою їх збереження, відтак скасування арешту майна може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи викладене, а також те, що на даній стадії провадження жодні докази судом не досліджено, мета, з якою накладено арешт на вказані земельні ділянки не відпала, відтак вказане клопотання є передчасними.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна на земельні ділянки: з кадастровим номерами № :04:004:0024, площею 0,23 га та :04:004:0028, площею 0,68 га, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 19 лютого 2024 року, о 10 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1