Справа 366/2956/23
Провадження 1-кп/366/240/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001364, внесене в ЄРДР 03.08.2023 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Онопріївка, Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.405 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 189 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з 03.08.2022, з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.

Крім того, у вказаній військовій частині проходить військову службу майор ОСОБА_4 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 56 від 02.03.2022 майор ОСОБА_4 призначений на посаду командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-ІХ, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. ЗО хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО-хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки зазначені Укази Президента України оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (далі - Статут), окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних вчинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Відповідно до ст. 128 Статуту солдат ОСОБА_5 зобов`язаний, окрім іншого: знати посади, військові знання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватись військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців; виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Згідно ст. 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва та керівництва Збройними Силами України й полягає у наділенні командира (начальника) усією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за усі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи з всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів та Статутів Збройних Сил України.

Статтею 29 Статуту передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до вимог ст.30 Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази та зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, та ставитись до нього з повагою.

Згідно ст. 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до вимог ст. 111 Статуту, окрім іншого, командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Отже, майор ОСОБА_4 як командир роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 є прямим начальником за посадою відносно номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 .

Статтею 50 Статуту передбачено, окрім іншого, що відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, та у питаннях служби вони звертаються один до одного на «Ви».

Згідно ст. 111 Статуту Командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний, окрім іншого, підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності, організовувати в роті (на кораблі) бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами роти (корабля), знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою, досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність, проводити планові та позапланові (раптові) перевірки наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пально-мастильних матеріалів та майна роти, перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти (корабля), постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку, організовувати проведення ранкової фізичної зарядки, з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу, знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу, виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля),піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань, суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин, доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти (корабля), готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби, проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення, готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби;

Згідно ст.ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Поряд з цим, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним служби, вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

03.08.2023 приблизно о 20 год. 00 хв., майор ОСОБА_4 , будучи командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та будучи за своїм службовим становищем прямим начальником стосовно солдата ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_2 , де розташований контрольно-спостережний пункт роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та виконуючи обв`язки з військової служби, під час вечірнього шикування особового складу підрозділу, виявив ознаки алкогольного сп`яніння у солдата ОСОБА_5 та вказав останньому на необхідність проїхати у с. Лютіж Вишгородського району Київської області для проведення процедури медичного освідування для перевірки на перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Після цього, солдат ОСОБА_5 почав словесно ображати майора ОСОБА_4 та штовхнув останнього в груди. Далі, майор ОСОБА_4 відштовхнув від себе солдата ОСОБА_5 .

У подальшому, 03.08.2023 приблизно о 20 год. 10 хв., перебуваючи на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_2 , де розташований контрольно-спостережний пункт роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України та інших військових формуваннях порядок беззастережної покори начальнику, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 29, ЗО, 31, 125, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, достовірно знаючи, що командир роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 є його прямим начальником, діючи з прямим умислом, порушуючи встановлений Статутом порядок взаємовідносин між підлеглим та начальницьким складом, з мотивів невдоволення від отриманого зауваження від командира ОСОБА_4 щодо виявлення та фіксації вчиненого солдатом ОСОБА_5 порушення службової дисципліни, тобто правомірної службової діяльності начальника, з метою відкрито та зухвало продемонструвати свою удавану фізичну силу та значну особисту перевагу, принизити його честь та гідність, в умовах воєнного стану, дістав з чохла, який був розташований на його власному ремені на тулубі, ніж, та правою рукою наніс одне колото-різане проникаюче поранення живота майору ОСОБА_4 без пошкодження внутрішніх органів з розвитком гемоперетоніума, заподіявши останньому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.405 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та зазначив, що час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому злочину, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Крім того, під час вчинення ним даного кримінального правопорушення свідків не було, вибачення у потерпілого ОСОБА_4 він не міг попросити, оскільки через те, що перебуває під вартою, бачив його, за весь час лише вдруге.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги ту обставину, що прокурор, потерпілий, захисник також не оспорювали фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники кримінального провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, при цьому відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши їх думку, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, долучені прокурором до матеріалів справи: постанову про визнання речовим доказом від 04.08.2023 року, ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 14.08.2023 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, висновок експерта №219/Е про отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 : його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 405 КК України (заподіяння тілесних ушкоджень начальникові, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану).

Прокурор ОСОБА_3 підтримала висунуте ОСОБА_5 обвинувачення за ч.4 ст.405 КК України та просила призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Потерпілий ОСОБА_4 просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 більш сувору міру покарання ніж 5 років позбавлення волі, оскільки останній систематично, під час несення служби, вживає алкогольні напої, неодноразово погрожував йому, що позбавить його життя, шляхом застосування зброї та несе небезпеку як для нього особисто, так і для усього підрозділу, де проходить службу. Суд звертає увагу на те, що доказів такої неправомірної поведінки обвинуваченого (крім випадку, який розглядається у цьому кримінальному провадженні) під час проходження служби суду не надано.

Захисник, адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні просив на підставі ст.65 КК України врахувати той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має вищу освіту, одружений, а тому просив не карати обвинуваченого надто суворо.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України, призначаючи покарання суд враховує положення Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України, є тяжким злочином.

27.01.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022, яким внесені зміни, в тому числі, до ст. 69, 75 КК України.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.405 КК України за обставин, вказаних у обвинувальному акті, 03.08.2023 року, тобто після набрання законної сили Законом України № 2839-ІХ від 13.12.2022.

Ст.75 КК України, в редакції станом на 03.08.2023 року, визначено, що «якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням».

Крім того, відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Наведене виключає можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.69, 75 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.405 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ч.2 ст.50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення та його тяжкість, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, будучи обмежено придатним до військової служби після початку повномасштабного вторгнення військ рф на територію України ступив у лави ЗСУ добровольцем, у вчиненні кримінального правопорушення свою вину повністю визнав, наявність у нього двох обставин, що пом`якшують покарання, та обставину, яка його обтяжує, а тому приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст. 405 КК України у виді позбавлення волі. Це буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання новим злочинам, відповідно до загальних засад, передбачених ст.65 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 05.08.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 02.10.2023 року.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 02.10.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 31.10.2023 року.

За таких обставин, міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін: тримання під вартою, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з дня затримання ( 04.08.2023) за правилами ч.5 ст. 72 КК з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 110, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання вироком законної сили залишити, без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання з 04.08.2023.

Речові докази, ніж із зеленою рукояткою, на лезі якого плями бурого кольору, чорну футболку на якій у нижній лівій частині наявний поріз та нижче нього плями бурого кольору, яка належить ОСОБА_4 , залишити у матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у прокурора.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Копії вироку можуть бути отримані відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1