Справа № 162/1160/20
Провадження № 1-кс/162/2/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід

31 січня 2024 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі відеоконференції заяву захисника адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_7 у розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (справа № 162/1160/20),

В С Т А Н О В И В:

Любешівським районним судом Волинської області під головуванням судді ОСОБА_7 здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000178 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (справа № 162/1160/20).

Через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав заяву про відвід головуючій судді ОСОБА_7 .

Свою заяву захисник мотивував тим, що положення п.п.3, 4 ч.1 ст. 75 КПК України передбачають, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Підтвердженням наявності підстав для відводу головуючої судді ОСОБА_7 у справі захисник вважає наступне:

1) суддя не дотрималась положень ч.4 ст.315 КПК України, не роз`яснивши обвинуваченим під час підготовчого судового засідання право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно них колегіально судом у складі трьох суддів, оскільки передбачуване покарання, інкриміноване його підзахисному за ч.3 ст. 187 КК України становить позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Дані порушення процесуального закону не можуть бути усунуті і це незаперечно призведе в подальшому до скасування вироку у цій справі у відповідності з пп. 2-7 ч.2 ст.412, ст.415 КПК України;

2) у судовому засіданні 05.08.2021, а не так, як оголосила під звукозапис суддя 05.07.2021, головуючий суддя необґрунтовано чинила тиск на сторону захисту з метою схиляння його підзахисного до скороченого судового розгляду з застосуванням положень ст.349 КПК України при тому, що сторона захисту та обвинувачений ОСОБА_5 чітко висловились щодо позиції загального судового розгляду, чим вдруге неприховано висловила свою необ`єктивність та упередженість у цьому судовому процесі. Крім того, головуючим суддею при визначенні порядку дослідження доказів питання про допит свідків у цьому засіданні навіть не вирішувалось, що також відображено на звукозаписі судового розгляду;

3) у судовому засіданні 10.08.2021 при тому, що потерпілою стороною в цілому при факті неприбуття на заплановане судове засідання жодних клопотань про поважне неприбуття навіть не було подано, головуючий суддя поруч з прокурором, втретє неприховано допустила вияв упередженості та необ`єктивності судового розгляду стосовно сторони захисту та, при наявності обов`язкової участі адвоката у цьому судовому процесі у відповідності з положеннями ст.52 КПК України, було вжито невмотивованих заходів у вигляді постановлення та направлення ухвали суду про порушення дисциплінарного провадження щодо адвоката ОСОБА_9 перед КДКА Волинської області, що було спростовано з боку дисциплінарного органу адвокатури у вигляді відмови у притягненні адвоката до відповідальності від 30.09.2021;

4) не переслідуючи рівності сторін та учасників перед законом і судом, у судовому засіданні 30.08.2021 головуючий суддя навіть не намагалася з`ясувати у представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4 про поважність причин його неявки у судове засідання 10.08.2021, в той самий час, коли попередньо суддею було постановлено ухвалу про неповажність причин неприбуття захисника обвинуваченого ОСОБА_5 у попереднє судове засідання із постановленням ухвали, направленої на адресу КДКА Волинської області;

5) у судовому засіданні 30.08.2021 під час допиту потерпілого ОСОБА_10 головуючий суддя істотно порушила положення статей 352, 358 КПК України; ч.3 ст. 353 КПК України: суд зобов`язаний контролювати хід допиту свідків, щоб уникнути зайвого витрачання часу, захистити свідків від образи або не допустити порушення правил допиту; ч.6 свідка обвинувачення першим допитує прокурор, а свідка захисту - захисник, якщо обвинувачений взяв захист на себе - обвинувачений (прямий допит). Під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї; ч.7 після прямого допиту протилежній стороні кримінального провадження надається можливість перехресного допиту свідка. Під час перехресного допиту дозволяється ставити навідні запитання; ч.8 під час допиту свідка сторонами кримінального провадження головуючий за протестом сторони має право зняти питання, що не стосуються суті кримінального провадження; ч.12 після допиту свідка йому можуть бути поставлені запитання потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, їх представниками та законними представниками, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим та суддями. В той самий час, головуючий суддя самостійно розпочала допит цього потерпілого, при цьому мала фактично бути стороннім арбітром, забезпечуючи диспозитивність, змагальність, рівність сторін перед законом і судом, а в подальшому допустила можливість прокурору ОСОБА_11 та представнику потерпілих адвокату ОСОБА_4 проводити допит шляхом навідних запитань із формулюванням завідомо сформульованих відповідей у таких запитаннях;

6) 08.09.2021, безпідставно та невмотивовано відмовляючи стороні захисту у зміні запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання, суд фактично обмежив його підзахисного у забезпеченні конституційного права на медичну допомогу, передбаченого положеннями ст.49 Конституції України, оскільки фактично і формально проігнорував медичні показання та докази щодо потреби постійного лікування його підзахисного, підтвердженими історією хвороби та іншою медичною документацією, що вкотре вказує на неприховане виявлення упередженості суду до сторони захисту, наявністю ознак не просто нелюдського поводження суду щодо ОСОБА_5 , а й взагалі можливою наявністю ознак катування особи, якій штучно судом, на підтримку та за участю прокурора, системно, невиправдано, неспівмірно вчинялися перешкоди до реалізації конституційного права на медичну допомогу;

7) в подальшому при дослідженні письмових доказів, допиті свідків, які не визначалися судом згідно порядку дослідження доказів, що відображено на звукозаписі, головуючий суддя неприховано продовжувала свої дії, які свідчили про її заінтересованість у результатах цього кримінального провадження і завідомий обвинувальний ухил судового провадження, зокрема, що знайшло свій вияв у постійному тиску на сторону захисту, втручанні у допити свідків, обмеженні у заявленні клопотань, переслідуванні та невиправданих обтяженнях запобіжного заходу ОСОБА_5 при незаперечних підтвердженнях його незадовільного стану здоров`я та необхідності систематичного лікування;

8) також головуючий суддя, посилюючи свій тиск та упередженість щодо сторони захисту, фактично змушує усіх без виключення захисників за будь-яких умов прибувати безпосередньо до Любешівського суду Волинської області, ігноруючи і їх поважну підтверджену зайнятість в інших судових розглядах і усі намагання захисників забезпечити безперервність та ефективність судового розгляду протягом розумних строків через посередництво відеозв?язку мають своїм результатом - невмотивовані відмови у проведенні судових засідань поза межами суду через систему ВКЗ. Доказом такої позиції і мотивації є й відмова йому, як захиснику, який нещодавно приступив до захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 ;

9) в жодному судовому процесі, в якому він брав участь, як професійний учасник - захисник та опрацьовуючи чинну судову практику, йому не відома процедура, яка системно застосовується до його підзахисного ОСОБА_5 , зокрема щодо необхідності отримання якихось письмових судових чи позасудових дозволів для відвідування лікарняних закладів при наявних медичних показаннях.

У своїй заяві про відвід судді захисник зазначив положення ст. 75, 7, 8, 9, 20, 21, 80, 81 КПК України, Бангалорських принципів поведінки суддів, а також звернув увагу на певні рішення ЄСПЛ.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2024 матеріали заяви захисника ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 передано на розгляд судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 .

З розгляду заяви про відвід судді призначались судові засідання, про що кожен раз повідомлено всіх учасників судового провадження, а також суддю ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_12 , захисники обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_10 у призначені судові засідання не прибули, жодних заяв, окрім захисника ОСОБА_9 , до суду не подавали.

Захисник ОСОБА_9 подав до суду заяви про розгляд заяви про відвід без його участі. Заяву про відвід підтримував у повному обсязі.

Суддя ОСОБА_7 пояснень щодо заявленого відводу не надавала.

Вищевказані обставини не перешкоджають розгляду заяви про відвід.

У судових засіданнях захисник ОСОБА_6 повністю підтримав заяву про відвід судді, з мотивів наведених у ній, та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні 22.01.2024 підтримав заяву свого захисника та просив її задовольнити.

Представник потерпілих ОСОБА_4 у судовому засіданні 22.01.2024 пояснив, що заява про відвід є необґрунтованою. Захисник не навів передбачених ст. 75 КПК України підстав, які були б підставою для відводу судді. Право на захист обвинувачених суддею жодного разу не було порушено, на що звертає увагу адвокат у своїй заяві. Інші доводи його заяви також не відповідають дійсності. Просив відмовити у задоволенні заяви про відвід судді.

Прокурор ОСОБА_3 в судових засіданнях заперечив щодо задоволення заяви про відвід судді, оскільки вважає її повністю безпідставною та невмотивованою. Пояснив, що розгляд кримінального провадження здійснюється судом тривалий час. Обвинувачені отримали пам`ятки про права та обов`язки, що вони особисто підтвердили в судовому засіданні, кожен раз були забезпечені захисниками, жодних заяв ні вони, ні їх захисники, про колегіальний розгляд справи під час підготовчого засідання не заявляли. Хоч обвинувачені достовірно знали про таке своє право, оскільки в провадженні Зарічненського районного суду Рівненської області, а потім - Сарненського районного суду Рівненської області, в той самий час, коли почала розглядатись справа щодо них в Любешівському районному суді, розглядалось кримінальне провадження за ч.3 ст. 187 КК України, тобто за тією ж самою нормою кримінального закону, що й в Любешівському районному суді. У даних судах обвинувачені не заявляли клопотання про колегіальний розгляд справи щодо них. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 подав клопотання про колегіальний розгляд справи в Любешівському районному суді після закінчення з`ясування обставин та перевірку їх доказами, перед переходом до судових дебатів. Окрім того, прокурор звернув увагу, що сторона захисту всіляко намагається затягнути розгляд справи, систематично безпідставно не з`являється в судові засідання в узгоджені з усіма учасниками судового провадження дати їх проведення. Кожен раз захисники перед початком проведення судового засідання подають клопотання про відкладення розгляду справи, надають перевагу своєї участі в інших справах, або взагалі не повідомляють суд про причини своєї неявки. Оскільки така поведінка захисника ОСОБА_9 була систематичною (близько п`яти разів), він безпідставно не з`являвся в призначені судові засідання, ці обставини стали підставою для ініціювання прокурором клопотання та постановлення ухвали судом про порушення перед КДК адвокатури Волинської області питання про притягнення адвоката ОСОБА_9 до відповідальності через його неналежну поведінку у даному кримінальному провадженні. Що стосується неявки представника потерпілих, то він за тривалий період судового розгляду не з`явився у судове засідання лише один раз. Також обвинувачений ОСОБА_5 систематично не виконував обов`язки, покладені на нього судом при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, безпідставно залишав місце свого проживання у визначений судом час без поважних причин, що в подальшому 10.10.2023 стало підставою для зміни йому місцевим судом вищевказаного запобіжного заходу на тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу застави. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 16.10.2023 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 ОСОБА_9 залишено без задоволення, а ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 10.10.2023 без змін. Дані обставини свідчать про те, що ухвала суду про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу є законною та обґрунтованою. Будь-якої упередженості чи зацікавленості у розгляді справи, тиску на сторону захисту, порушення порядку допиту потерпілих чи свідків, тощо, на думку прокурора, у головуючого судді немає і в інших випадках, про які зазначає у заяві про відвід та в судовому засіданні захисник. З урахуванням наведеного, просить відмовити у задоволенні заяви захисника про відвід судді.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали заяви про відвід судді та кримінального провадження № 0000178, зокрема, звукозаписи судових засідань, суд дійшов такого висновку.

У відповідності з ч.1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Частиною першою статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження (п.3), за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п.4).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Обґрунтованість відводу повинно підтверджуватися фактами, які реально існують, та не може ґрунтуватися на припущеннях або особистих судженнях.

Зокрема, підстави для відводу судді можуть бути визнані обґрунтованими в разі наявності особистої зацікавленості судді у результатах розгляду справи, яка існує об`єктивно.

Доводи захисника ОСОБА_6 в заяві та в судових засіданнях, що головуюча суддя ОСОБА_7 заінтересована в результатах провадження, а також є обставини, які викликають сумнів у її неупередженості, суд вважає невмотивованими.

На думку суду, відсутність у матеріалах провадження розписки, а також роз`яснення суддею під час підготовчого засідання положень ч.4 ст.315 КПК України, на що звертає увагу захисник, не є безумовною підставою для відводу судді.

При цьому, як вбачається із звукозапису судового засідання від 22.02.2021 суддя під час підготовчого засідання спитала обох обвинувачених чи вручені їм відповідні пам`ятки, чи відомі їм права та обов`язки, на що обвинувачені відповіли, що так. Заяви та клопотання у них відсутні. При цьому участь у підготовчому засіданні, як і у всіх інших судових засіданнях під час судового розгляду кримінального провадження, брали участь захисники обвинувачених, які є професійними адвокатами, які також заяв чи клопотань під час підготовчого засідання про колегіальний розгляд не подавали.

Проведення підготовчого судового засідання при розгляді кримінального провадження є обов`язковою стадією судового процесу.

Згідно зі статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Чинним КПК України не регламентовано питання щодо повернення судом до стадії підготовчого провадження, однак і не заборонено.

Так, суд враховує правовий висновок, в якому Верховний Суд погодився у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено не вирішення важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету не є формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя.

Доводи захисника про те, що суддя чинила тиск на сторону захисту з метою схиляння його підзахисного до скороченого судового розгляду з застосуванням положень ст. 349 КПК України, при тому, що сторона захисту чітко висловилась щодо позиції загального судового розгляду, не підтверджені матеріалами справи, зокрема дослідженим звукозаписом судового засідання від 05.08.2021. Як вбачається з цього звукозапису, суддя під час судового розгляду, на виконання вимог ст. 349 КПК України, з`ясовувала в усіх учасників судового провадження щодо необхідності у проголошенні вступної промови, з`ясовувала у них думки щодо обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження. Обоє обвинувачених зазначали, що повністю визнають свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_15 висловив чітку та однозначну позицію, що він не заперечує щодо проведення судового розгляду з застосуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України, а захисник ОСОБА_5 ОСОБА_9 також не заперечував щодо такого порядку, однак просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки обвинувачений бажає повністю відшкодувати шкоду потерпілим, а в подальшому вирішити це питання.

Таким чином, ніхто з обвинувачених, ні з їх захисників, не висловлювали у даному судовому засіданні 05.08.2021 позиції щодо загального судового розгляду, як про це зазначає адвокат ОСОБА_6 в своїй заяві про відвід та в судовому засіданні.

З урахуванням такої позиції захисників, питання виклику свідків в судове засідання судом спочатку й не вирішувалось. У подальшому, коли сторона захисту змінила свою позицію щодо обсягу і порядку дослідження доказів, вже наполягала на загальному судовому розгляді, головуюча змінила порядок дослідження доказів, що не заборонено чинним КПК України. При цьому суддя надала можливість реалізувати право учасникам судового провадження та викликати в судове засідання як свідків обвинувачення, так і свідків сторони захисту.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про те, що у судовому засіданні 10.08.2021 головуюча суддя проявила упереджене ставлення до захисника ОСОБА_9 та вжила невмотивованих заходів у вигляді постановлення та направлення ухвали суду про порушення дисциплінарного провадження щодо даного адвоката перед КДКА Волинської області, при цьому не вжила таких заходів до представника потерпілого, який також не прибув в судове засідання, суд вважає їх безпідставними з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю підозрюваного, обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, за клопотаннями захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 судові засідання у даній справі неодноразово відкладалися 25.01.2021, 03.03.2021, 25.03.2021, 02.06.2021, 23.06.2021.

Не зважаючи на те, що дане кримінальне провадження, у якому наявна велика кількість учасників судового провадження, а обвинувачені перебувають під вартою, неодноразово відкладалось за заявами захисника ОСОБА_9 , на адресу суду 10.08.2021 знову надійшло клопотання захисника ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи. Свою заяву мотивував тим, що до нього звернулася сестра з проханням надання правової допомоги у справі, судове засідання по якій призначено на 15 год 30 хв 10.08.2021 року. Зазначив, що «родинні проблемні питання є завжди в пріоритеті».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що адвокат ОСОБА_9 не виконує обов`язки, покладені на нього кримінальним процесуальним законодавством, що робить захист неефективним, зловживає своїми процесуальними правами, що також є проявом неповаги до суду, а тому було судом 10.08.2021 постановлено відповідну ухвалу за клопотанням прокурора про порушення перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Волинської області питання щодо притягнення адвоката ОСОБА_9 до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, процесуальна поведінка захисника ОСОБА_9 та представника потерпілих ОСОБА_4 не є однаковою, останній не прибув в судове засідання лише один раз, жодні дані про неповажну причину його неявки в матеріалах справи відсутні, судове засідання у зв`язку з лише неявкою представника потерпілого не відкладалось.

Доводи захисника ОСОБА_6 про порушення суддею положень ст. 352, 353, 358 під час допиту потерпілого ОСОБА_10 також є безпідставними.

З дослідженого звукозапису судового засідання від 30.08.2021 вбачається, що суддя перед допитом потерпілого запропонувала надати йому показання та розповісти всі відомі йому обставини про вчинене кримінальне правопорушення. Після того, як потерпілий надав показання, суддя запропонувала всім учасникам судового провадження поставити запитання потерпілому. Після усіх запитань сторін та відповідей потерпілого головуюча поставила потерпілому уточнюючі запитання, оскільки з пояснень потерпілого вбачалося що щодо певних обставин його показання були нечіткими.

Повністю необґрунтованими та безпідставними є й доводи захисника ОСОБА_6 щодо тиску судді на сторону захисту при обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , порушенні його права на медичну допомогу, фактично можливого катування тощо.

Як встановлено судом обвинувачений ОСОБА_5 без поважних причин систематично не виконував покладених на нього судом обов`язків.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 16.10.2023 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 10.10.2023, якою змінено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою без змін.

Таким чином дана ухвала місцевого суду визнана законною та обґрунтованою.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою оперативного розгляду кримінального провадження, переважна частина судових засідань за відповідними клопотаннями проведена з участю учасників судового провадження, зокрема захисників, в режимі відеоконференції.

Участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції брав і захисник ОСОБА_6 .

Разом з тим, забезпечення участі учасників судового провадження в режимі відеоконференції залежить від багатьох обставин, є правом, а не обов`язком суду.

А тому безпідставними є доводи захисника ОСОБА_6 про те, що суддя змушує усіх без виключення захисників за будь-яких умов прибувати безпосередньо до Любешівського районного суду, чим проявляє свою упередженість до сторони захисту.

Інші доводи захисника ОСОБА_6 у заяві про відвід та в судовому засіданні щодо упередженості чи зацікавленості судді у розгляді справи, про тиск на сторону захисту, тощо не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Особа, яка заявляє відвід судді, зобов`язана доводити існування підстав для відводу, які повинні підтверджуватися належними доказами, а не містити характер виключно припущень або її власних тлумачень вимог процесуального закону.

Згідно з положеннями п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини Білуха проти України особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії ).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Висловлені доводи захисника ОСОБА_6 у заяві про відвід судді та доповнені в судовому засіданні у даній справі, суд розцінює як надумані та як такі, що ґрунтуються на його суб`єктивних припущеннях.

З врахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки не встановлено обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 , її особистої заінтересованості в результатах провадження, також інших, передбачених законом підстав для відводу судді, тому заява захисника адвоката ОСОБА_6 про відвід судді до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 80, 81, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви захисника адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_7 у розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (справа № 162/1160/20) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1