Справа № 645/6722/23
Провадження № 1-кп/645/164/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , , за участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новий Бурлук, Печенізького району, Харківської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 24.09.2023 близько 11 год. 30 хв., точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, однак не раніше 09 год. 00 хв. та не пізніше 12 год. 25 хв., перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю офіційною дружиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 на кухні, де у них виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на вбивство ОСОБА_7 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Реалізуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя своєї дружини ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , знаходячись на кухні вищевказаної квартири, взяв зі столу, у праву руку кухонний ніж, і знаходячись у безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_7 , яка перебувала у приміщенні кухні, діючи з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій і наслідки, які можуть настати від їх здійснення та бажаючи їх настання, розуміючи, що наносить удари у ділянки розташування життєво-важливих органів та від його дій можуть настати особливо тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої, діючи умисно, з достатньою силою, наніс потерпілій у хаотичному порядку 38 (тридцять вісім) ударів клинком кухонного ножа у різні частини тулуба, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді 30 колото-різаних поранень, а саме: п`ять поранень на лівій передній бічній поверхні у верхній третині грудної клітки, два поранення в лівій лопатковій ділянці, одне поранення в лівій підлопатковій ділянці, два поранення у лівій нижній ділянці задньої поверхні грудної клітки, сімнадцять (17) колото-різаних поранень в лівій сідничній ділянці, одне поранення в проекції правого ключично-грудинного зчленування, одне поранення на лівій передній бічній поверхні шиї у нижній третині, одне поранення в 2 см нижче лівого кута рота; тілесні ушкодження у вигляді 8 (восьми) різаних ран: одну рану на переніссі справа, одну рану під нижньою губою, одну рану на червоній каймі нижньої губи, одну рану на лівій передньо-бічній поверхні шиї на межу нижньої та середньої третин зліва, три майже горизонтальні різані рани на задній поверхні шиї, одну різану рану на лівому передпліччі на променевій поверхні та тілесні ушкодження у вигляді саден: чотири лінійних різноспрямованих садна на задній поверхні шиї, декілька поверхневих лінійних саден на обличчі зліва. Відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. № 6 (далі за текстом - «Правил»), вказані колото-різані та різані поранення, отримані ОСОБА_7 , за критерієм небезпеки для життя мають ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (пп. 2.1.1.а.; 2.1.2.; 2.1.3. й,о «Правил»); садна мають ознаки ЛЕГКОГО тілесного ушкодження (пп.1.5.; 2.3.1.а; 2.3.5 «Правил»). Причиною смерті ОСОБА_7 , стало багато чисельні колото-різані та різані ушкодження тулуба (в тому числі проникаючі у плевральну порожнину), голови, шиї та лівого передпліччя, які спричинили масивну крововтрату.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінального правопорушення вірно відображені. Дійсно, 24.09.2023 року він перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 на кухні, під час вживання спиртних напоїв, у них відбувся конфлікт, в ході якого він взяв ніж та наніс потерпілій ножові поранення, більш детально пояснити не може, оскільки не пам`ятає, після чого викликав співробітників поліції.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального діяння, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, кількість та місце нанесення ударів, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров"я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.
Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Крім того, у ст. 27 Основного Закону держави гарантується невід`ємне право людини на життя і захист цього права є обов`язком держави. Такі положення Конституції України зумовлені нормами міжнародного права, зокрема в ч. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) зазначено: «Право кожного на життя охороняється законом». Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. б Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 р.) «Право на життя є невід`ємне право кожної людини. Це право охороняється законом».
Відповідно до п.2 Постанови ПВСУ від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоровя особи» умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК. Об`єктивна сторона злочину характеризується; 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді фізіологічної смерті потерпілого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками. Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Вину обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд вважає щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 ,передбаченою ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`янінння.
Як вбачається з висновку судово психіатричної експертизи №202 від 09.10.2023 року, ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи ОСОБА_6 , суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є умисним особливо тяжким кримінальним правопорушенням, наслідки вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, думку потерпілої, яка просила суд призначити мінімальне покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливо без ізоляції від суспільства.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити раніше обраний у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту його фактичного затримання 24 вересня 2023 року.
Речові докази: паперовий конверт з мікрооб`єктами схожі на волосся (квитанція №340 від 19.10.2023), 4 ножі в картонній коробці (квитанція №332 від 13.10.2023), металева чарка зі столу на кухні у паперовому конверті, металева чарка у паперовому конверті, пляшка у картонній коробці, скляна пляшка «Хортиця» у картонній коробці (квитанція 330 від 21.10.2023), труси з трупа ОСОБА_7 в картонній коробці, футболка гр-на ОСОБА_6 в картонній коробці, простирадло зі слідами РБК з ліжка кімн.№1 в картонній коробці (квитанція №346 від 27.10.2023), марлевий тампон-змив, додатковий тампон-змив, зразок чистої марлі, нитки залишки після дослідження в паперовому конверті (змив РБК з раковини), марлевий тампон-змив, додатковий тампон-змив, зразок чистої марлі, нитки залишки після дослідження в паперовому конверті (змив РБК з підлоги кухні) в паперовому конверті, фрагмент шпалер, нитки-залишки після дослідження (фрагмент шпалер з нашаруванням РБК зі стіни ванної кімнати) в паперовому конверті, фрагмент шпалер, нитки-залишки після дослідження (фрагмент шпалер з нашаруванням РБК зі стіни в коридорі) в паперовому конверті,марлевий тампон-змив з лівої ноги ОСОБА_6 , нитки залишки після дослідження в паперовому конверті, марлевий тампон-змив з правої руки ОСОБА_6 , нитки залишки після дослідження в паперовому конверті, марлевий тампон-змив з лівої руки ОСОБА_6 , нитки залишки після дослідження в паперовому конверті, марлевий тампон-змив обличчя ОСОБА_6 , нитки залишки після дослідження в паперовому конверті (квитанція №347 від 02.11.2023), сарафан з трупу ОСОБА_7 в картонній коробці, ніж в картонній коробці (квитанція №365 від 22.11.2023), два фрагменти шпалер, нитки залишки після дослідження які знаходяться у паперовому конверті, 2ВЛС зі СР у паперовому конверті, 1 ВЛС зі СР у сейф-пакеті №5709723, дактилокарта підозрюваного ОСОБА_6 у паперовому конверті (квитанція №350 від 08.11.2023), зразки волосся (потилична ділянка СМЕ10-12/2262-с/23) у паперовому конверті, зразки волосся (права скронева ділянка СМЕ10-12/2262-с/23) у паперовому конверті, зразки волосся (ліва скронева ділянка СМЕ10-12/2262-с/23) у паперовому конверті; зразки волосся (тім`яна ділянка СМЕ10-12/2262-с/23) у паперовому конверті, зразки волосся (лобна ділянка СМЕ10-12/2262-с/23) у паперовому конверті (квитанція №353 від 16.11.2023), які знаходяться на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів ВП №2 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Речові докази - довідка з груповою належністю крові ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 ,фіскальний чек на придбання горілки «Хортиця» від 24.09.2023 року, оптичний диск, білого кольору на якому маються 4 аудіозаписи за фактом виявлення трупу гр. ОСОБА_7 від 24.09.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , загальним об`ємом 1,88 МБ (1 978 992 байт), які знаходяться на відповідальному зберіганні в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити там зберігати.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: