Номер провадження: 11-кп/813/1211/23
Справа № 519/1079/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.02.2023 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярошівка Катеринопільського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді слюсаря у ТОВ «СМГ-21», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні №0001030 від 13.07.2021 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_8 , покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_9 , 127000,00 (сто двадцять сім тисяч) гривень матеріальної шкоди та 36000,00 (тридцять шість тисяч) гривень моральної шкоди, а усього 163000,00 (сто шістдесят три тисячі) гривень.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», на користь ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 216000,00 (двісті шістнадцять тисяч) гривень матеріальної шкоди та 36000,00 (тридцять шість тисяч) гривень моральної шкоди, а усього 252000,00 (двісті п`ятдесят дві тисячі) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 28 717,00 (сто двадцять вісім тисяч сімсот сімнадцять) гривень матеріальної шкоди та 214000,00 (двісті чотирнадцять тисяч тисяч) гривень моральної шкоди, а усього 242717,00 (двісті сорок дві тисячі сімсот сімнадцять) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 214000,00 (двісті чотирнадцять тисяч тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також даним вироком вирішено долю речових доказів та стягнення судових витрат.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.03.2023 року задоволено частково лопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 про відшкодування витрат на правову допомогу потерпілого у кримінальному провадженні.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_9 , витрати на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень).

Вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що, він 12.07.2021 року, приблизно о 23:15 годині, у темний час доби, керував автопоїздом у складі автомобіля «SCANIA G410 LA4X2HNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «WIELTON NW3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по автодорозі Т1606 «Одеса-Южне», з боку с. Воронівка в напрямку с. Григорівка, у Одеському районі Одеської області, та наближався до під`їзної дороги ТОВ «Дельта Вілмар Україна», розташованого за адресою: с. Нові Біляри, вул. Індустріальна, буд. 6 де проїзна частина має по одній смузі руху транспортних засобів в кожному напрямку, розділених між собою лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.5 Правил дорожнього руху України з фактичною швидкістю 20 км/год. Так, під час руху по зазначеній дорозі, водій ОСОБА_8 , наближаючись до зупиночного комплексу «Нові - Біляри» та до під`їзної дороги ТОВ «Дельта Вілмар Україна», маючи реальну і об`єктивну можливість виявити попереду керованого ним автопоїзду мотоцикл «Yamaha YZF-R6L», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку по правій смузі проїзної частини із увімкненим світлом фари, та маючи об`єктивну можливість надати дорогу цьому мотоциклу, перед виконанням маневру повороту ліворуч, водій ОСОБА_8 в порушення вимог п. 2.3. (б), п.10.1, п.10.4 «Правил дорожнього руху» України, не надав дорогу зазначеному мотоциклу, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу вліво, виконуючи маневр повороту ліворуч до під`їзної дороги ТОВ "Дельта Вілмар Україна», виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з мотоциклом "Yamaha YZF-R6L», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався зі швидкістю 127-150 км/год, чим порушував п. 12.6 а) Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що: «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що здійснюють рух через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух зі швидкістю мотоциклам - не більше 80 км./год.».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «Yamaha YZF-R6L», ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав тілесні ушкодження, а саме поєднану травму голови, грудної клітки, живота, тазу та кінцівок від яких настала смерть. Смерть ОСОБА_12 перебуває у прямому причинному зв`язку з діагностованою у нього поєднаною травмою голови грудної клітки, живота, тазу та кінцівок у вигляді сукупності ушкоджень, які були спричинені внаслідок дорожньо-транспортної події та настала від несумісних з життям ушкоджень на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Мотивуючи у вироку необхідність часткового задоволення цивільного позову, зокрема, до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», суд першої інстанції послався на наступне.

- витрати на придбання продуктів харчування та готових страв не включаються до витрат на поховання, такі витрати не є вимушеними, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині;

- з ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" на користь потерпілої ОСОБА_13 підлягає стягненню страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика із вирахуванням франшизи, що становить 127000, 00 гривень. Із ОСОБА_8 , як володільця транспортного засобу «SCANIA G410 LA4X2HNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає стягненню різниця між розміром шкоди та страховим відшкодування, а саме 28 717,00 грн. При цьому, правові підстави для стягнення даної суми із ТОВ «Агросервіс 2012» відсутні, так як вказане товариство не є роботодавцем ОСОБА_8

- враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивачів ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , спричинених смертю чоловіка та батька, що спричинило зміну усталеного способу їх життя, душевних страждань та втрату рідної людини, з урахуванням того, що ОСОБА_12 , також у даній ДТП не дотримався правил дорожнього руху та значно перевищив дозволену швидкість руху, рухаючись на мотоциклі, тобто полегшеному транспортному засобі, при цьому міг уникнути зіткнення дотримуючись правил дорожнього руху, що також перебуває у прямому причинному зв`язку із ДТП та потягло смерть останнього, враховуючи глибину і тривалість страждань, яких зазнали цивільні позивачі, вимоги справедливості, добросовісності та розумності, суд вважав за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 500000,00 гривень, тобто по 250000,00 грн. кожному потерпілому;

- за правилами п. 27.3 ст. 27 Закону із ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" підлягає стягненню заподіяна моральна шкода у розмірі 72000,00 гривень обом потерпілим, що становить 36000,00 гривень кожному, а тому зі ОСОБА_8 на користь потерпілих підлягає стягненню різниця між визначеною моральною шкодою у розмірі 214000,00 грн. кожному потерпілому;

- суд відхилив доводи страховика в тій частині, що обов`язок із виплати страхового відшкодування у страховика не настав, оскільки ОСОБА_8 на даний час не визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що виключає відповідальність страховика, оскільки враховуючи сталу судову практику Верховного Суду, викладену у постановах ВП ВС від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к та від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 та оскільки в матеріалах справи наявні докази завдання шкоди потерпілій особі

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ПРАТ "СК"Арсенал Страхування", не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження просить вирок відносно ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення цивільного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- суд першої інстанції не дослідив відносини, що виникли між Позивачем та Страховиком, не застосувавши спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не дослідив докази на підтвердження позовних вимог, прийшов до невірного висновку щодо наявності підстав для задоволення цивільного позову до Страховика;

- суд першої інстанції незаконно стягнув з ПрАТ страхове відшкодування, оскільки у даному кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_12 , а не кожен з позивачів, не дивлячись на їх процесуальний статус в кримінальному провадженні;

- загальний розмір страхового відшкодування, що міг бути стягнутий на користь позивачів за наявності підстав, у такому випадку обмежується страховою сумою за полісом, а саме 260000 грн., що суд не врахував при ухваленні вироку та незаконно стягнув зі Страховика 288000 грн;

- жодного з перелічених у п. 35.2 ст. 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», документів матеріали справи не містять і це не спростовано учасниками провадження та встановлено судом у вироку, у зв`язку з чим вимоги про відшкодування утриманцю не доведені належними доказами;

- суд не врахував, що до кола осіб, які мають право на отримання відшкодування моральної шкоди згідно Закону, мають, принаймні ще дві особи - діти ОСОБА_12 ;

- встановивши, що відповідальними за заподіяння шкоди ОСОБА_12 є дві особи: водій транспортного засобу Scania, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 та водій транспортного засобу Yamaha, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_12 , суд повинен був застосувати норму п. 36.3 ст. 36 Закону при визначенні загального розміру страхового відшкодування як за шкоду, заподіяну майну, так і за шкоду, заподіяну життю ОСОБА_12 ;

- суд не врахував, що стягнута зі Страховика матеріальна шкода на користь ОСОБА_9 127400,00 грн., заподіяна у зв`язку із пошкодженням мотоцикла Yamaha YZF-86L не доведена належними доказами, оскільки для визначення розміру страхового відшкодування позивач мав надати докази про вартість транспортного засобу у стані після дорожньо-транспортної пригоди, чого зроблено не було.

На підставі викладеного, представник ПрАТ «СК«Арсенал Страхування» просить:

1.скасувати вирок суду 1-ої інстанції в частині, що стосується вирішення цивільного позову до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування».

2.Ухвалити в цій частині новий вирок, яким у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» - відмовити, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 запереяував проти задоволення апеляційної скарги.

Натомість, обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_14 в судове засідання апеляційного суду не з`явились та апеляційний розгляд справи проведений за їх відсутності, оскільки в апеляційній скарзі цивільного відповідача не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого. Також, від обвинуваченого та його захисника клопотань про відкладення судового розгляду не надходило.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_15 надіслав заяву про розгляд провадження за його відсутності, заперечував проти апеляційної скарги.

Від представника потерпілих - адвоката ОСОБА_11 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, а також заява про розгляд апеляційної скарги за її відсутності.

Від представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, наведених у вироку.

Судом встановлено, що своїми необережними діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, учасниками провадження не оскаржуються, у зв`язку з чим вирок в цій частині не переглядається.

Аналізуючи наступні доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про те, що:

- загальний розмір страхового відшкодування, що міг бути стягнутий на користь позивачів за наявності підстав, у такому випадку обмежується страховою сумою за полісом, а саме 260000 грн., що суд не врахував при ухваленні вироку та незаконно стягнув зі Страховика 288000 грн;

- жодного з перелічених у п. 35.2 ст. 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», документів матеріали справи не містять і це не спростовано учасниками провадження та встановлено судом у вироку, у зв`язку з чим вимоги про відшкодування утриманцю не доведені належними доказами;

апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, зокрема, 7) чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Згідно матеріалів провадження, 24.01.2023 року ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" надало до суду 1-ої інстанції відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи, обґрунтування якого є ідентичним доводам апеляційної скарги (а.с. 135-142).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується його власником, якщо він не доведе, що шкода заподіяна в результаті непереборної сили або наміру потерпілого.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом 1-ої інстанції встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована у ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4950473, укладеним на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон).

Транспортний засіб «SCANIA G410 LA4X2HNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 є забезпечений відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується полісом №АР/4950473 /а.с. 11 т. 2/. Страхова сума 260000,00 грн. (за шкоду заподіяну життю і здоров`ю) та 130000,00 грн. (за шкоду заподіяну майну), на одного потерпілого. Франшиза 2600,00 грн. Строк дії договору до 02.10.2021 року.

Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Щодо позовних вимог цивільних позивачів про стягнення із цивільних відповідачів витрат пов`язаних із пошкодженням мотоцикла «Yamaha YZF-R6L» у сумі 156 114,00 грн., суд 1-ої інстанції прийшов до висновку, що вони є підтвердженими, розмір збитків пов`язаних із пошкодженням мотоцикла становить 156 114,00 грн., що підтверджується висновком експерта № 22-2007 від 21.06.2022 року, що досліджений судом.

Таким чином, апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції щодо необхідності стягнення з ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" на користь потерпілої ОСОБА_13 страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика із вирахуванням франшизи, що становить 127000,00 гривень. Із ОСОБА_8 , як володільця транспортного засобу «SCANIA G410 LA4X2HNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає стягненню різниця між розміром шкоди та страховим відшкодування, а саме 28717,00 грн. При цьому, правові підстави для стягнення даної суми із ТОВ «Агросервіс 2012» відсутні, так як вказане товариство не є роботодавцем ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі страховик вказує на те, що суд не врахував, що стягнута зі Страховика матеріальна шкода на користь ОСОБА_9 127400,00 грн., заподіяна у зв`язку із пошкодженням мотоцикла Yamaha YZF-86L не доведена належними доказами, оскільки для визначення розміру страхового відшкодування позивач мав надати докази про вартість транспортного засобу у стані після дорожньо-транспортної пригоди, чого зроблено не було.

При цьому, апеляційний суд враховує, що під час судового, в тому числі і апеляційного розгляду, від ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" клопотань про призначення експертиз у справі, в тому числі щодо вартості транспортного засобу у стані після дорожньо-транспортної пригоди, не надходило, а рішення про стягнення із цивільного відповідача матеріальної шкоди прийнято на підставі доказів, досліджених судом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди в передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» далі Закон, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених Судом статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2. ст. 27 ЗУ «Про ОСЦВ»).

Судом враховано, що за правилами п. 27.3 ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» з 01 січня 2021 по 30.11.2021 р. мінімальна заробітна плата в Україні становила 6000, 00 грн., а отже, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям потерпілого ОСОБА_12 не може бути меншим ніж 36 х 6000 = 216 000 грн., а загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 12 х 6000 = 72 000 грн.

З урахуванням того, що цивільними позивачами не надано суду жодних доказів, з приводу величини середньомісячного заробітку (доходу) померлого ОСОБА_12 , з вирахуванням частки доходу, що припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди, а також доказів перебування ОСОБА_9 на утриманні ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції в частині вимог про відшкодування майнової шкоди завданої смертю потерпілого із врахуванням встановленого законодавчого мінімуму - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить 216 000 грн. і які підлягають стягненню із ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_10 , оскільки останній перебував на утриманні ОСОБА_12 . Позовні вимоги, ОСОБА_9 з вищевказаних підстав задоволенню не підлягають.

Також, суд зазначив, що правові підстави для солідарного стягнення указаної суми із ТОВ «Агросервіс 2012» та ОСОБА_8 відсутні, оскільки вказане відшкодування є загальним розміром страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого, що не виходить за межі ліміту відповідальності страховика, а ОСОБА_9 права на указану виплату не довела.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неврахування судом, що до кола осіб, які мають право на отримання відшкодування моральної шкоди згідно Закону, мають, принаймні ще дві особи - діти ОСОБА_12 , оскільки, на теперішній час, вказані особи жодні вимоги не заявляли та з цивільним позовом не звертались.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивачів ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , спричинених смертю чоловіка та батька, що спричинило зміну усталеного способу їх життя, душевних страждань та втрату рідної людини, з урахуванням того, що ОСОБА_12 , також у даній ДТП не дотримався правил дорожнього руху та значно перевищив дозволену швидкість руху, рухаючись на мотоциклі, тобто полегшеному транспортному засобі, при цьому міг уникнути зіткнення дотримуючись правил дорожнього руху, що також перебуває у прямому причинному зв`язку із ДТП та потягло смерть останнього, враховуючи глибину і тривалість страждань, яких зазнали цивільні позивачі, вимоги справедливості, добросовісності та розумності, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди у сумі 500000,00 гривень, тобто по 250000,00 грн. кожному потерпілому.

При цьому за правилами п. 27.3 ст. 27 Закону із ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" підлягає стягненню заподіяна моральна шкода у розмірі 72000,00 гривень обом потерпілим, що становить 36000,00 гривень кожному, а тому зі ОСОБА_8 на користь потерпілих підлягає стягненню різниця між визначеною моральною шкодою у розмірі 214000,00 грн. кожному потерпілому.

Апеляційний суд погоджується із встановленим розміром матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню із страховика.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать суті кримінально-процесуального законодавства, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не застосувавши вимоги спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», незаконно стягнув з ПрАТ на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 страхове відшкодування, оскільки у даному кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_12 , а не кожен з позивачів, не дивлячись на їх процесуальний статус в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Таким чином, оскільки ОСОБА_9 та її неповнолітній син ОСОБА_10 є потерпілими у даному кримінальному провадженні, тому саме на їх користь слід стягнути страхове відшкодування.

Апеляційний суд вважає такими, що суперечать нормам КПК України доводи апелянта про те, що встановивши, що відповідальними за заподіяння шкоди ОСОБА_12 є дві особи: водій транспортного засобу Scania, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 та водій транспортного засобу Yamaha, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_12 , суд повинен був застосувати норму п. 36.3 ст. 36 Закону при визначенні загального розміру страхового відшкодування як за шкоду, заподіяну майну, так і за шкоду, заподіяну життю ОСОБА_12 ..

Так, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Кримінальне провадження №0001030 від 13.07.2021 року, розглядається стосовно обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внаслідок вчинення якого настала смерть ОСОБА_12 .

Окрім того, апеляційний суд наголошує, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати: цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову.

Таким чином, твердження цивільного відповідача щодо відповідальності ОСОБА_12 за заподіяння шкоди не ґрунтуються на положеннях кримінального закону.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, в поданій представником ПрАТ «СК«Арсенал Страхування» апеляційній скарзі зазначалось, що судом 1-ої інстанції надана невірна оцінка фактичним обставинам справи щодо задоволення цивільного позову до страховика, та в прохальній частині він не просить дослідити матеріали провадження в частині висновків суду щодо часткового задоволення цивільного позову.

Натомість, в апеляційній скарзі, страховиком взагалі не вказано, в чому підлягає неповнота або порушення судом 1-ої інстанції при досліджені всіх обставин, та на яких, передбачених законом підставах, а всі їх доводи фактично зводились до незгоди із прийнятим судовим рішенням.

Таким чином, доводи представника ПрАТ «СК«Арсенал Страхування» щодо недоведеності суми стягнутої шкоди спростовуються сукупністю обставин справи, встановлених під час судового та апеляційного розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок в частині часткового задоволення цивільного позову та стягнення сум шкоди з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» законним, обґрунтованим та справедливим, у зв`язку з чим апеляційна скарга страховика не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 128-129, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ПрАТ "СК" Арсенал Страхування" - залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.02.2023 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні №0001030 від 13.07.2021 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4