КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15.11.2023 задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності прослідувати в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.01.2024 включно, та покладення на нього наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; зберігати у відповідних органах державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначено до 13.01.2024 включно.

_____________________________________________________________________________

Справа № 758/13625/23 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7456/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення та продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором не наведено достатніх доводів на обґрунтування обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до моменту закінчення строку попередньої ухвали.

08.12.2023 від захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він посилався на необгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки об`єктивна сторона злочину не підтверджується матеріалами справи.

Зокрема, обшук від 17.08.2023 у приміщенні корпусу № 3 НУБіП України проводився незаконно в порядку ст. 233 КПК України без ухвали слідчого судді. Зафіксована у даному протоколі інформація не дає підстави для висновку, що виявлені грошові кошти були безпосередньо отримані ОСОБА_6 .

Крім того, матеріали клопотання не містять доказів вимагання ОСОБА_6 неправомірної вигоди, що спростовує кваліфікацію дій останнього за ч. 3 ст. 368 КК України.

Матеріали клопотання не містять жодного протоколу за результатами проведених НСРД, зміст яких доводив би обгрунтованість підозри, а одні лише показання свідка ОСОБА_9 не можуть слугувати доказом обгрунтованості підозри.

Апелянт вказував на наявність ознак провокації зі сторони ОСОБА_9 .

На переконання захисника, жоден із зазначених у клопотанні прокурора доказів не є належним в контексті доведеності обґрунтованості підозри.

Слідчий суддя не здійснив перевірку наявності та обґрунтованості підозри, а лише послався на те, що вона встановлена та перевірена під час застосування запобіжного заходу.

Також слідчим суддею не перевірено доведеності продовження існування заявлених прокурором ризиків та не надано належну оцінку доводам сторони захисту у цій частині.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовано виключно суворістю можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Інших доказів існування даного ризику не надано.

Процесуальна поведінка підозрюваного є належною, зокрема після вчинення кримінального правопорушення останній мав можливість переховуватися, але цього не зробив, що свідчить про зменшення зазначеного ризику. ОСОБА_6 з`являється на всі виклики органу досудового розслідування та суду, добросовісно виконує покладені на нього обов`язки.

Посилання прокурора на те, що не зібрано всі докази, які можуть мати значення для досудового розслідування, не може підтверджувати наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 К ПК України, та не може свідчити про те, що зазначений ризик не зменшився.

Твердження сторони обвинувачення про наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є лише припущенням. При цьому, наказом ректора НУБіП України від 06.09.2023 ОСОБА_6 переведений на посаду професора кафедри філософії та міжнародної комунікації, а тому не має осіб у своєму підпорядкуванні.

Захисник звертав увагу, що ухвалами слідчих суддів на підозрюваного не було покладено обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками. Показання свідків у даному кримінальному провадженні не є викривальними. Доказів вчинення підозрюваним будь-якого впливу на надано.

Слідчим суддею не проаналізовано обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до моменту закінчення строку попередньої ухвали.

Також слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 є доктором філологічних наук, професором кафедри румунської та класичної філології, має 30-річний досвід роботи та численні відзнаки, зарекомендував себе виключно з позитивної сторони.

Крім того, ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, зокрема одружений, має 2 дорослих дітей, які проживають у м. Києві, має незадовільний стан здоров`я, а саме хворіє на цефалгічний синдром (стадія компенсації), церебральний-атеросклероз, гіпертонічна хвороба II ступеню.

Доказів неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, не надано.

У клопотанні прокурора відсутні доводи щодо необхідності продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Оскаржувана ухвала не містить оцінки доводів сторони захисту щодо можливості зміни місця відбування домашнього арешту та розширення території дії процесуального обов`язку.

Так, будинок АДРЕСА_2 не обладнаний укриттям, що несе загрозу життю та здоров`ю підозрюваного, а враховуючи, що до затримання підозрюваний разом із дружиною проживав у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить його доньці - ОСОБА_10 та має підвальне приміщення, необхідно змінити місце відбування домашнього арешту. Також у зазначеному будинку мешкає його дружина, яка з огляду на свій стан здоров`я та на діагностовані у неї захворювання, потребує догляду та допомоги.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 працює в Києві, а його дружина проживає у Київській області, захисник зазначав, що необхідно надати можливість переміщатися не лише по м. Києву, а і в Київській області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190 від 09.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

Згідно даних клопотання, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 відповідно до наказу ректора Національного університету біоресурсів і природокористування України (далі - НУБіП України) № 56 від 31.03.2021 про переведення призначений на посаду проректора з науково-педагогічної роботи Національного університету біоресурсів і природокористування України.

На початку серпня 2023 року ОСОБА_11 в ході розмови зі своїм знайомим ОСОБА_9 повідомив останньому, що має бажання здобути повну вищу освіту. У свою чергу ОСОБА_9 повідомив, що має товариша у НУБіП України, до якого можна звернутись за порадою з вказаним питанням.

03.08.2023 ОСОБА_11 та ОСОБА_9 зустрілися за адресою: АДРЕСА_4 , поблизу приміщення корпусу НУБіП України та пішли на другий поверх до робочого кабінету № НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який на даний час працює проректором з науково-педагогічної роботи НУБіП України, з метою обговорення питання щодо вступу на навчання ОСОБА_11 до НУБіП України.

Під час розмови в робочому кабінеті ОСОБА_6 розпитав у ОСОБА_11 де він навчався та повідомив, які документи йому необхідно зібрати та подати для вступу на навчання в НУБіП України.

В цей час у ОСОБА_6 з метою особистого протиправного збагачення виник злочинний умисел, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 за сприяння у вступі на навчання в НУБіП України.

У подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 втрьох зустрілись 08.08.2023 в тому ж робочому кабінеті № НОМЕР_1 за адресою: місто Київ, вулиця Героїв Оборони, 15. Під час зустрічі ОСОБА_6 з метою одержання неправомірної вигоди подивився зібрані документи ОСОБА_11 та повідомив, що документи краще подавати на спеціальність «Професійна освіта», оскільки так він зможе у подальшому сприяти в успішній здачі сесій. Крім того, ОСОБА_6 з метою особистого протиправного збагачення наголосив, що таким чином за його сприяння ОСОБА_11 як студент зможе також уникати мобілізації, так як у вересні йому видадуть студентський квиток та довідку, на підставі якої він навіть зможе перетинати кордон.

Отримавши згоду ОСОБА_11 подавати документи на спеціальність «Професійна освіта», ОСОБА_6 маючи умисел, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди, запросив до свого кабінету працівницю університету, якій надав вказівку терміново допомогти ОСОБА_11 у подачі документів на вступ до НУБіП України, після чого вони вдвох взяли документи, вийшли з кабінету та пішли обговорити організаційні питання.

Наприкінці розмови, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становища, ОСОБА_6 сказав ОСОБА_9 повідомити ОСОБА_11 про необхідність передачі ОСОБА_6 грошової винагороди в розмірі 1500 доларів США за сприяння у вступі ОСОБА_11 до НУБіП України.

Усвідомлюючи протиправність вимоги ОСОБА_6 про необхідність передачі йому грошової винагороди в розмірі 1500 доларів США, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 повідомили про вказану подію правоохоронні органи.

У подальшому 16.08.2023 приблизно о 08 год 30 хв. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 знову прибули до ОСОБА_6 , а саме до робочого кабінету № НОМЕР_1 в приміщенні корпусу НУБіП України за адресою: місто Київ, вулиця Героїв Оборони, 15. В ході спілкування ОСОБА_6 , маючи на меті особисте збагачення, будучи службовою особою, повідомив, що необхідно поспішати із подачею документів, оскільки освітній процес вже почався і прийдеться вносити зміни до наказу, у зв`язку із затягуванням з прийняттям рішення з боку ОСОБА_11 .

Надалі ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди, запросив до свого робочого кабінету двох осіб, яких представив як заступника декана ОСОБА_12 та секретаря ОСОБА_13, якій надав вказівку готувати пакет документів для вступу ОСОБА_11 на навчання в НУБіП України, після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вийшли з кабінету. Одночасно ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_9 та сказав зайти пізніше. В ході наступної розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , останній сказав грошову винагороду від ОСОБА_11 покласти в папку на підвіконня. У свою чергу ОСОБА_9 відповів, що грошову винагороду зможе привезти наступного дня, тобто 17.08.2023 о 08 год. 30 хв.

У подальшому ОСОБА_9 17.08.2023 приблизно о 08 год. 30 хв. прибув до ОСОБА_6 в робочий кабінет № НОМЕР_1 у приміщенні корпусу НУБіП України за адресою: місто Київ, вулиця Героїв Оборони, 15, та приніс йому від ОСОБА_11 раніше обумовлену суму грошової винагороди в розмірі 1500 доларів США за сприяння його вступу на навчання до НУБіП України.

У цей час ОСОБА_6 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті НОМЕР_1, реалізуючи свої злочинні дії, використовуючи службове становище, з метою особистого протиправного збагачення, достовірно знаючи, що таким чином отримує неправомірну вигоду від ОСОБА_11 в розмірі 1500 доларів США за сприяння його вступу на навчання до НУБіП України, сказав ОСОБА_9 покласти вказані грошові кошти в папку на боковий стіл в його кабінеті біля вікна.

У подальшому ОСОБА_9 на виконання слів ОСОБА_6 поклав у зазначену папку для паперів білого кольору грошові кошти в розмірі 1500 доларів США в якості неправомірної вигоди за сприяння вступу ОСОБА_11 на навчання до НУБіП України.

Після передачі грошових коштів в розмірі 1500 доларів США в якості неправомірної вигоди за сприяння вступу ОСОБА_11 на навчання в НУБіП, ОСОБА_6 17.08.2023 затриманопрацівниками правоохоронних органів.

17.08.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням, тобто вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18.08.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною останньому залишати місце проживання у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 17.10.2023 включно, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва 09.10.2023 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 13.10.2023 ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною останньому залишати місце проживання у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 17.11.2023 включно, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 13.11.2023 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до п`яти місяців.

10.11.2023 прокурор Подільської окружної прокуратури міста КиєваОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15.11.2023 задоволено прокурора та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності прослідувати в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.01.2024 включно, та покладення на нього наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; зберігати у відповідних органах державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначено до 13.01.2024 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалу про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту постановлено слідчим суддею з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті вказаного рішення слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, з огляду на характер та конкретні ознаками злочину, у вчиненні якого вона підозрюється.

Матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні та стороною захисту не надані.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання прокурора щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без вчинення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, а також те, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт у нічний час доби, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та дії процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його занадто суворим для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи поданої апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності у діях ОСОБА_6 об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відсутність доказів вимагання підозрюваним неправомірної вигоди, посилання на наявність ознак провокації з боку ОСОБА_9 , а також доводи про неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, у тому числі незаконність проведеного обшуку, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний не вчиняв спроб ухилитися від органу досудового розслідування та добросовісно виконує покладені на нього обов`язки, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризику переховування підозрюваного, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування даного ризику.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, сховання або спотворення речей та документів та незаконного впливу на свідків, на день розгляду слідчим суддею клопотання втратили свою актуальність.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, який є доктором філологічних наук, професором кафедри румунської та класичної філології, має 30-річний досвід роботи та численні відзнаки, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має 2 дорослих дітей, та відомості про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, проте не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у нічний час доби.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя не надав оцінку посиланням сторони захисту на можливість зміни місця утримання підозрюваного під домашнім арештом та розширення території дії процесуального обов`язку, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваної.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15 листопада 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3