Справа № 749/533/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/452/23
Категорія - ч.2 ст. 367 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000037 від 01 липня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Заріччя Щорського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною освітою, працюючого лісником ДП «Сновськрайагролісгосп», одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданий у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Застосовані слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова 29 червня 2021 року заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_9 , скасовані.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на суму 6 864 грн. 40 коп. віднесені на рахунок держави.

Цивільний позов прокурора залишений без розгляду.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що перебуваючи з 27 серпня 2019 року по 01 квітня 2020 року на посаді майстра лісу та з 01 квітня 2020 року по 23 червня 2020 року на посаді лісника ДП «Сновськрайагролісгосп», займав посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а отже відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та п. 1 примітки до ст. 364 КК України, був службовою особою.

Перебуваючи на займаних посадах, ОСОБА_6 , як службова та матеріально відповідальна особа, буду зобов`язаним належним чином виконувати свої службові обов`язки з охорони та захисту лісу, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки, у період з 01 січня 2020 року по 23 червня 2020 року допустив неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що виразилося у неналежну забезпеченні охорони і захисту лісових насаджень на ввірених йому лісових угіддях, а саме: не здійснював належних перевірок та ревізій на закріпленій за ним лісогосподарській дільниці,не вживав заходів до своєчасного виявлення та припинення незаконної порубки дерев, не затримував незаконно отриманий порушниками лісоматеріал, не вживав заходів для збереження самовільно зрубаної деревини і встановлення місця її знаходження, а також не вживав заходів для документального оформлення правопорушень у сфері лісового господарства та не повідомляв про незаконні порубки керівництво підприємства, чим порушив вимоги п.п. 1.2, 2.7, 2.9, 2.12, 2.13, 2.16, 2.17 посадової інструкції майстра лісу та п.п. 2.1, 2.2, 2.5, 2.7, 2.8, 2.9 посадової інструкції лісника, що призвело до заподіяння, в результаті незаконних порубок, тяжких наслідків громадським інтересам.

Зокрема, у ході проведення з 23 червня 2020 року по 03 липня 2020 року Державною екологічною інспекцією України позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ДП «Сновськрайагролісгосп» вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на закріпленій за ОСОБА_6 лісогосподарській дільниці, зокрема: у кварталі 79 виділі 4, виявлено незаконну порубку 154 (сто п`ятдесяти чотирьох) дерев породи сосна та акація, яку було здійснено у період з 01.01.2020 по 23.06.2020.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_6 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, невстановленими під час досудового слідства особами у період з 01.01.2020 по 23.06.2020 на території лісогосподарської дільниці ДП «Сновськрайагролісгосп», а саме: у кварталі 79 виділі 4, яка закріплена за ОСОБА_6 , здійснено незаконну порубку 154 шт. дерев породи сосна та акація, в результаті чого, громадським інтересам спричинені тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків на загальну суму 473 193 (чотириста сімдесят три тисячі сто дев`яносто три) грн. 82 коп., яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Органом досудового слідства вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Виправдовуючи ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд вказав на те, що кримінальне провадження № 0000037 від 01.07.2021 за ч. 2 ст. 367 КК України, відносно ОСОБА_6 , виділено з кримінального провадження № 0000088, яке розслідувалось слідчим відділом УСБУ в Чернігівській області з порушенням визначеної ст. 216 КПК підслідності.

Обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК України, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 цього Кодексу, як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування.

Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України як таких, що зібрані (отримані) не уповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.

Наведені вище доводи щодо допущених порушень підслідності на переконання суду призводять до висновку про неможливість використати в якості доказів всіх здобутих під час досудового розслідування доказів, а тому вони визнаються судом недопустимим, неналежними доказами у кримінальному провадженні за принципом доктрини плодів отруйного дерев.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, суд прийшов до висновку, що ті обставини, які сторона обвинувачення вважала доведеними, жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені та спростовуються матеріалами справи в їх сукупності. А тому ці обставини є лише припущенням обвинувачення і нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить повторно дослідити всі надані стороною обвинувачення докази та за результатами апеляційного розгляду вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, та виконувати такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом строком на 3 роки зі штрафом сімсот п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 гривень.

Задовольнити цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_6 на користь держави 473 193 грн. 82 коп. З метою забезпечення позову залишити арешт, накладений на майно обвинуваченого. Стягнути з ОСОБА_10 на корись держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 6 864,40 грн.

Аргументує тим, що висновки суду щодо порушення правил підслідності даного кримінального провадження не відповідають кримінальному процесуальному законодавству та правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду №640/5023/19 від 24 травня 2021 року, в якому зазначено, що обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК, як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування.

У своєму рішенні суд першої інстанції вважав постанову першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 30.10.2020 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування - слідчому відділу УСБУ в Чернігівській області не вмотивованою.

З таким висновком прокурор не погоджується та вказує, що в постанові встановлено та чітко зазначено, що органом досудового розслідування всупереч вимог ст.ст. 2, 9, 28 КПК не забезпечено швидкого, повного та неупередженого розслідування у розумні строки, оскільки на момент винесення постанови не проведено жодної слідчої дії. При цьому, стороною обвинувачення надано достатньо доказів на підтвердження того, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000088 від 25.09.2020 було доручено слідчому управлінню ГУНП в Чернігівській області: постанова першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 про доручення проведення досудового розслідування СВ ГУНП в Чернігівській області, лист Чернігівської обласної прокуратури від 25.09.2020, яким ГУ контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ інформовано про те, що досудове розслідування доручено СВ ГУНП в ЧО, інформація ГУНП в Чернігівській області, надана на адвокатський запит, про те, що здійснення досудового розслідування доручено групі слідчих відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління, старшим якої визначено ОСОБА_12 . Отже, висновки суду про те, що кримінальне провадження взагалі не передавалось до органів Національної поліції є надуманими.

Доводи суду про маніпуляцію прокурора з наміром штучної зміни підслідності помилкові, оскільки прокурором надавались виключно ті докази, які доводять вину ОСОБА_6 , тому суд не маючи доступу та не досліджуючи в судовому засіданні всі матеріали досудового розслідування не був обізнаним, що фактичним початком отримання доказів у кримінальному провадженні необхідно вважати 30.10.2020 (доручення слідчого оперативному підрозділу в порядку ст.40 КПК), а також подальше систематичне проведення слідчих (розшукових) дій.

ДП «Сновськрайагролісгосп» входить до сфери Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, тому сторона обвинувачення вважала, що наслідки у вигляді матеріальних збитків на загальну суму 473 193, 82 грн. внаслідок неналежного виконання ОСОБА_6 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них спричинені громадським інтересам. Комунальне підприємство потерпілою особою не визнавалося, оскільки заперечувало проти встановлених Державною екологічною інспекцією України порушень вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, в той час, як висновком експерта судової інженерно-екологічної експертизи КНДІСЕ підтверджені спричинені державі збитки.

До цього часу Держекоінспекцією, яка уповноважена державою здійснювати функції щодо охорони та використання природних ресурсів, які перебувають і є об`єктами права власності Українського народу, та визнана позивачем у справі, не вжито заходів щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної самовільною вирубкою дерев, що спричиняє порушення інтересів держави, у вигляді ненадходження коштів до спеціальних фондів державного та місцевого бюджетів.

Невжиття компетентними органами жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Ураховуючи викладене, на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», позовна заява, яка є заходом прокурорського реагування, заявлена під час досудового розслідування на захист інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції України, яка є уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах та виступає позивачем в суді.

Для з`ясування наявності об`єктивної сторони службової недбалості стороною обвинувачення під час досудового розслідування встановлено нормативний акт, яким визначено компетенцію службової особи і коло обов`язків, покладених на неї цим актом.

Посадові обов`язки, які максимально конкретизують функції майстра лісу та лісника, закріплені у відповідних посадових інструкціях, відповідно до яких мав діяти обвинувачений. В даному випадку посадова інструкція - документ, що визначає організаційно-правове становище працівника в структурному підрозділі, що забезпечує умови для ефективної праці. Отже, є безпідставним твердження суду про те, що при пред`явленні ОСОБА_13 обвинувачення не був зазначений нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи, а як наслідок і обов`язки, покладені на нього цим актом, та те, що саме по собі можливе порушення посадової інструкції не може свідчити про неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них з огляду на зміст диспозиції ч. 1 ст. 367 КК України.

Нормами Лісового кодексу України, а саме ст. 19, визначено права та обов`язки постійних лісокористувачів, а не чітку компетенцію лісника чи майстра лісу.

Безпідставним вважає і твердження суду про визнання недопустимим доказом висновку судової інженерно-екологічної експертизи №1622/21-48 від 22.02.2021, оскільки його висновки суперечать вимогам ст.17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017, який набрав чинності 18.06.2017.

Так, висновками судової інженерно-екологічної експертизи №1622/21-48 від 22.02.2021 встановлено, що загальна сума шкоди, заподіяної незаконними рубками дерев на території ДП «Сновськрайагролісгосп» становить 10 416 844,18 грн. Вказана шкода заподіяна державі внаслідок порушення Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 №2059-VIII, Лісового кодексу України та Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених Постановою КМУ від 12.05.2007 №724, про що детально описано в дослідницькій частині висновку, але суд цю інформацію залишив поза увагою.

При цьому, експертом встановлено, що у кварталі 79 здійснено незаконну порубку 154 дерев породи сосна та акація та визначено розмір шкоди - 473 193,82 грн.

Необґрунтовано судом визнано неналежним доказом протокол огляду місця події від 17.12.2020, якими зафіксовано відсутність 154 дерев у 79 кварталі, який закріплений за ОСОБА_6 лише з тих підстав, що в ході огляду не зафіксовано всі пні спиляних дерев, їх діаметр та порода. Зазначені обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, зафіксовані актом перевірки Державної екологічної інспекції та доданими до нього розрахунками, відповідно до яких у період з 01.01.2020 по 23.06.2020 на території лісогосподарських дільниць, а саме у кварталі 79, який закріплений за ОСОБА_6 , здійснено незаконну порубку 154 шт. дерев породи сосна та акація. Ці ж порушення підтверджені висновком судової інженерно-екологічної експертизи, в той час як протоколом огляду місця події зафіксовано та фактично підтверджено відсутність дерев у кварталі 79 виділ 4.

На думку прокурора, у взаємозв`язку зазначені в сукупності докази в повній мірі свідчать про обставини вчинення злочину та причетність до його вчинення ОСОБА_6 .

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення та згідно п. 2 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1, 2 ст. 411, ч. 1 ст. 412, п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку та ухвалення нового, яким ОСОБА_6 має бути визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив надати належну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, які повністю доводять наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого винним за пред`явленим обсягом обвинувачення та призначити покарання, задовольнити цивільний позов та стягнути процесуальні витрати із засудженого, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти доводів сторони обвинувачення, вирок суду вважали законним та обґрунтованим, наголошували на тому, що матеріали кримінального провадження не доводять вказаних в обвинувальному акті обставин, а досліджені у судовому засіданні докази спростовують ті фактичні обставини, які прокурор помилково вважає доведеними, що свідчить про відсутність складу інкримінованого кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 , при тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось не уповноваженим на те органом досудового розслідування, адже зміна підслідності прокурором була необґрунтованою, повторно дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого 2 сектору 2 відділу 4 управління ГУ КЗЕ СБ України ОСОБА_14 від 22 вересня 2020 року, в ході контррозвідувального забезпечення діяльності об`єктів критичної інфраструктури у сфері надрокористування було отримано інформацію про те, що невстановлені службові особи ДП «Сновськрайагролісгосп» та Чернігівського обласного лісового та мисливського господарства Чернігівської обласної державної адміністрації, зловживаючи своїми службовим становищем, здійснили незаконну порубку лісу на території Чернігівської області, спричинивши збитки державним інтересам в особливо великих розмірах.

За цим фактом 25 вересня 2020 року Чернігівською обласною прокуратурою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

29 вересня 2020 року матеріали вказаного кримінального провадження надійшли до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Досудове розслідування було доручено групі слідчих відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління.

У жовтні 2020 року матеріали кримінального провадження були витребувані процесуальним керівником та 30 жовтня 2020 року постановою першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000088, доручено слідчому відділу УСБУ в Чернігівській області.

У цей же день було визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні та лише 03 листопада 2020 року визначено групу слідчих у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України слідчі органів безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110,110-2, 111 - 114-1, 201 - 201-1, 258 - 258-5, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 436 - 444, 446 - 447 Кримінального кодексу України.

Якщо під час розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 328, 329,422 КК України, будуть встановлені кримінальні правопорушення, передбачені статтями 364, 365, 366, 367, 425, 426 КК України, вчинені особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із кримінальними правопорушеннями, вчиненими особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування, вони розслідуються слідчими органів безпеки, крім випадків, коли ці кримінальні правопорушення віднесено згідно з цією статтею до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування, а тому віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Аналіз змісту положень ч. 2 ст. 216 КПК України дає підстави стверджувати, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 364, 367 КК України, не підслідні слідчим органам служби безпеки оскільки виключно слідчі органи Національної поліції уповноважені на здійснення досудового розслідування у провадженнях щодо цих кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, втому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Пунктом 2 розділу І Положення про слідчі підрозділи національної поліції України, затвердженого наказом міністерства внутрішніх справ України від 06 липня 2017 року №570 визначено, що слідчими підрозділами є Головне слідче управління Національної поліції, слідчі управління головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві, слідчі відділи (відділення) територіальних (відокремлених) підрозділів поліції.

Таким чином, слідче управління ГУНП в Чернігівській області не є виключним органом у системі слідчих органів Національної поліції, а тому, у разі встановлення неефективного здійснення досудового розслідування СУ ГУНП в Чернігівській області, прокурор повинен був доручити здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження іншому органу досудового розслідування в системі слідчих органів Національної поліції України або слідчому органу вищого рівня - Головному слідчому управлінню Національної поліції України, як це визначено ч. 5 ст. 36 КПК України.

Відповідно до правового висновку об`єднаної палати ККС ВС від 22 лютого 2021 року у справі №754/7061/15, постанова про доручення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, її обґрунтування та вмотивування має бути предметом дослідження суду в кожному кримінальному провадженні, яка здійснюється з урахуванням його конкретних обставин. Результати такого дослідження утворюють підстави для подальшої оцінки отриманих у результаті проведеного досудового розслідування доказів з точки зору допустимості.

У разі доручення Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, визначеним ст. 216 КПК, зазначені уповноважені особи діятимуть поза межами своїх повноважень. У такому випадку матиме місце недотримання належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК та порушення вимог статей 214, 216 КПК.

Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК як таких, що зібрані (отримані) не уповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.

В своїй апеляційній скарзі прокурор звертає увагу на те, що передумовою реалізації прокурором, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК України, має бути здійснення відповідним органом, визначеним у ст. 216 КПК України, досудового розслідування у кримінальному провадженні та встановлення за наслідками такого розслідування його неефективності. З таким твердженням погоджується і колегія суддів - постанова прокурора має бути обґрунтована з вказівкою на факти, які свідчать про неефективність досудового розслідування.

Разом з тим, постанова першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому органу досудового розслідування від 30 жовтня 2020 року, якою здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке були внесені до ЄРДР за № 0000088, було доручено слідчому відділу УСБУ в Чернігівській області, не містить обґрунтування такого рішення. Посилання прокурора на неефективність досудового розслідування, положення ст.ст. 2, 9, 28 КПК України та вказівку на те, що органом досудового розслідування не було проведено жодної слідчої дії, не може вважатись обґрунтуванням рішення про визначення взагалі іншого слідчого органу.

Вказуючи у постанові про неефективність досудового розслідування прокурором не вказано, чи вживались групою прокурорів, які були визначені для здійснення нагляду за додержанням законів під час досудового розслідування слідчими слідчого управління ГУНП в Чернігівській області, заходи задля забезпечення ефективного досудового розслідування (надання вказівок, рекомендацій тощо), які не були виконані слідчими.

За відсутності обґрунтованих мотивів, підтверджених доказами, постанова прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, не може вважатись обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, як про це вірно зазначив суд першої інстанції і з чим погоджується колегія суддів.

Твердження прокурора про те, що вирішуючи питання про обґрунтованість постанови прокурора про зміну підслідності кримінального провадження суд не мав достатніх відомостей про наявні матеріали в інших кримінальних провадженнях, з яких були виділені матеріали щодо ОСОБА_6 не приймаються до уваги, адже суд не має відшукувати докази на доведення або спростування доводів жодної зі сторін у кримінальному провадженні.

Саме прокурор повинен доводити та обстоювати свою позицію, спростовувати доводи сторони захисту щодо неправомірності зміни органу досудового розслідування та надавати докази на підтвердження своєї позиції. Однак, прокурор таких доказів не надавав, безпідставно вважаючи, що фраза у постанові про неефективність здійснення досудового розслідування одним слідчим органом є беззаперечним доказом та вагомою підставою для зміни органу досудового розслідування.

Натомість, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження перебували у провадженні слідчого управління ГУНП в Чернігівській області один місяць, за умови, що вони були витребувані у слідчого процесуальним керівником 30 жовтня 2020 року, а не раніше. Які саме слідчі чи процесуальні дії були проведені слідчими в цей час невідомо, прокурором таких відомостей надано не було.

У той же час, змінивши орган досудового розслідування через неефективність здійснення досудового розслідування, група слідчих СВ УСБ України в Чернігівській області визначається лише через три дні після винесення постанови прокурором, а перша слідча дія - огляд місця події проведений лише 17 грудня 2020 року, тобто, більше ніж через півтора місяці після передачі матеріалів слідчому органу, лише 30 грудня 2020 року винесено постанову про призначення судової інженерно-екологічної експертизи (через два місяці після зміни органу досудового розслідування), а повідомлення про підозру вручені у березні 2021року.

Такий тривалий час досудового розслідування, зважаючи на мінімум слідчих дій проведених у даному кримінальному провадженні, не був визнаний прокурором, як неефективне досудове розслідування, що з огляду на постанову прокурора від 30 жовтня 2020 року, є незрозумілою позицією та дійсно свідчить про упередженість прокурора у даному кримінальному провадженні, про його процесуальну маніпуляцію, з наміром штучної зміни підслідності, що є порушенням стандарту неупередженості при реалізації владних повноважень офіційними суб`єктами, що здійснюють кримінальне провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд не був обізнаний про те, що фактичним початком отримання доказів у кримінальному провадженні необхідно вважати 30 жовтня 2020 року, з дня доручення слідчого оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким твердженням, адже група слідчих у кримінальному провадженні № 0000088 від 25.09.2020 була визначена лише 03 листопада 2020 року, що підтверджується постановою начальника слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області. Отже, доручення оперативному підрозділу надавалось не уповноваженою на те особою, оскільки до 03 листопада 2020 року, жоден слідчий слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області не мав законних підстав для здійснення будь-яких слідчих чи процесуальних дій у цьому провадженні.

Таким чином, кримінальне провадження, розпочате щодо невстановлених службових осіб ДП «Сновськрайагролісгосп», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, з якого були виділені матеріали кримінального правопорушення щодо ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, розслідувались з порушенням, визначеної ст. 216 КПК України підслідності.

Наслідком недотримання належної правової процедури, як складового елементу принципу верховенства права, є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування, недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, як таких, що зібрані (отримані) не уповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку, що узгоджується з практикою Верховного Суду.

Допущені порушення підслідності вказують на неможливість використання в якості доказів всіх здобутих під час досудового розслідування доказів, тому вони вірно визнані судом першої інстанції недопустимими та неналежними за принципом доктрини «плодів отруйного дерева».

Разом з тим, суд першої інстанції надав повну оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам, які, на думку сторони обвинувачення, доводять обставини вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 .

Беззаперечно встановленим є той факт, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стали результати позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП «Сновськрайагролісгосп», проведеної в період з 23 червня по 03 липня 2020 року Держекоінспекцією за зверненням громадянина ОСОБА_15 про порушення суб`єктом господарювання його законних прав.

На підставі отриманих в результаті проведеної перевірки відомостей чотири посадові особи були притягнуті до адміністративної відповідальності за ст. 64 КУпАП, а ДП «Сновськрайагролісгосп» надано обов`язковий для виконання припис від 08 липня 2020 року № 3/6-1-07-20 про усунення виявлених порушень природоохоронного законодавства.

За результатами перевірки на закріпленій за ОСОБА_6 лісогосподарській дільниці у кварталі 79 виділ 4 було виявлено незаконну порубку 154 дерев породи сосна та акація. Крім того, вказано, що при видачі дозволів на спеціальне використання лісових ресурсів - лісорубних квитків не були дотримані вимоги ст. ст. 3, 6-7, 9 і 14 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля директором ДП «Сновськрайагролісгосп», головним лісничим та посадовими особами Чернігівського обласного управління лісового господарства, які підписували лісорубні квитки, а також посадовими особами КП Чернігівоблагроліс через невжиття заходів контролю.

Не погоджуючись з приписом № 3/6-1-07-20 від 08 липня 2020 року, ДП «Сновськрайагролісгосп» звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування зазначеного припису.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі №620/4062/20 позовні вимоги ДП «Сновськрайагролісгосп» були задоволені в повному обсязі - визнано протиправним та скасовано припис Державної екологічної інспекції України від 08 липня 2020 року № 3/6-1-07-20.

Постановою шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України було залишено без задоволення, при цьому зазначено, що під час апеляційного розгляду колегією суддів були встановлені ряд порушень, допущених відповідачем під час перевірки суб`єкта господарювання. Порушення порядку проведення перевірки нівелює будь-яку правомірність індивідуальних актів,складених за її наслідками, незалежно від встановлених такою перевіркою фактів порушення вимог чинного законодавства.

27 травня 2021 року колегією суддів Касаційного адміністративного суду було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної екологічної інспекції України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №620/4062/20 за позовом Сновського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Сновськрайагролісгосп» до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування припису. Тобто рішення суду набрало законної сили та підлягає виконанню.

Висновок науково-правового дослідження заступника директора Інституту держави і права імені В. М. Корецького НАН України з наукової роботи ОСОБА_22, яким визначено, що Акт Державної екологічної інспекції України, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у разі визнання протиправним та скасування припису Державної екологічної інспекції України, залишається чинним і продовжує виконувати функцію носія доказової інформації про виявлені порушення природоохоронного законодавства, а тому даний акт може бути використаний в кримінальному провадженні в якості допустимого доказу, не приймається до уваги колегією суддів до уваги з наступних підстав.

Питання належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні вирішується в процесі судового розгляду з огляду на певну кількість чинників, в тому числі і в процесі дослідження питання законності отримання цього доказу в порядку кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, саме слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним кодексом України.

Заступник директора Інституту держави і права, навіть якщо він заслужений юрист України, не наділений правом та повноваженнями надавати оцінку допустимості та належності доказів у окремо взятому кримінальному провадженні. Крім того, він не може спростовувати законність та обґрунтованість судового рішення, яке прийнято за результатами судового розгляду судами двох інстанцій, набрало законної сили, а жоден з пунктів рішення не визнаний незаконним та таким, що суперечить національному законодавству.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Саме цих засад не дотримались члени робочої групи Державної екологічної інспекції України під час проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП «Сновськрайагролісгосп», а Акт перевірки не може прийматись до уваги під час розгляду кримінального провадження з тих підстав, що перевірка була проведена не уповноваженим на те органом.

Так, абзацом 5 частини першої статті 6 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) господарської діяльності від 05 квітня 2007 року №877-V передбачено, що підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Отже, з урахуванням вказаної норми Закону, звернення особи повинно стосуватися порушень прав особи, яка звертається, та позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявності погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Натомість, у даному випадку позаплановий захід був проведений Державною екологічною інспекцією України, а не територіальним органом. При цьому, обставини, які підтверджують порушення прав та інтересів фізичної особи, яка звернулась до Державної екологічної інспекції України та повідомила про порушення ДП «Сновськрайагролісгосп» його законних прав щодо дотримання природоохоронного законодавства, також не було доведено ні під час судових розглядів адміністративним судом та колегією суддів Верховного Суду, а також під час розгляду кримінального провадження.

Таким чином, відповідне звернення фізичної особи, яка повідомила про факт порушення природоохоронного законодавства, не могло бути підставою для проведення позапланової перевірки у даному конкретному провадженні. Адже, абзацом 10 частини першої статті 6 Закону №877-V визначено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення проведення заходу державного нагляду (контролю). Саме це положення Закону покликане запобігти зловживанням державними органами у проведенні перевірок з ширшим обсягом питань.

У даному випадку, направлення Державної екологічної інспекції України №15 від 22 червня 2020 року переліку питань, які стали підставою для проведення перевірки, немає.

Європейський суд з прав людини зазначав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням викладено, результати проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП «Сновськрайагролісгосп», які стали підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не можуть прийматись до уваги, як не належний та не допустимий доказ, здобутий з порушенням вимог законодавства.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 вказував на те, що на закріпленій за ним ділянці він організовував усі види робіт, передбачених посадовою інструкцією. Квартал лісу, рубка лісу санітарна чи інша та об`єми робіт визначались вищестоящим керівництвом та потім доводилась до його відома. Сама рубка проводилась на підставі лісорубного квитка, у якому зазначалась кількість дерев та загальна кубатура лісопродукції. При цьому, ділянки рубки попередньо оглядались лісником та майстром лісу, дерева які підлягали рубці клеймувались, вимірювався діаметр кожного дерева. Після зрізу клеймувався пень дерева. В четвертому виділі в 2020 році відбувалась планова рубка відповідно до лісорубного квитка, в кінці дня він здійснював прийом заготовленої продукції і контролював, щоб роботи не проводились за межами виділу, зазначеного в лісорубному квитку. В його кварталі самовільних рубок лісу не було встановлено.

В Акті перевірки Державної екологічної інспекції вказано, що при перевірці було виявлено, що кількість відведених для рубки дерев не відповідає кількості зрізаних,адже кількість зрізаних древ значно більша.

Даний факт не можливо ні спростувати, не підтвердити, оскільки стороною обвинувачення не було надано належних документів (щонайменше - лісорубних квитків), які б давали можливість перевірити кількість дерев, які підлягали санітарній рубці, а також кількість зрізаних дерев, виявлених саме в кварталі обвинуваченого, а не взагалі в усіх квартах лісу, які були перевірені.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні вказував, що під час проведеної перевірки було встановлено, що проведені санітарні рубки не були оформлені відповідними дозвільними документами, які регламентують правила заготівлі деревини та санітарної рубки.

Твердження про те, що в кварталі 79 виділ 4 було здійснено незаконну порубку 154 дерев породи сосна та акація, є непідтвердженим жодним документом.

По-перше, дерева, які підлягали рубці, попередньо оглядались та клеймувались. Після зрізу дерева відповідне клеймо проставлялось на пні.

По-друге, особисто ОСОБА_6 не займався оформленням та видачею лісорубних квитків, він здійснював зріз дерев за визначеним в лісорубному квитку обсягом.

По-третє, лісорубні квитки, видані на квартал 79 виділ 4 відсутні в матеріалах провадження, про ці квитки, як незаконно оформлені не згадується і в акті перевірки Держекоінспекції, тому не можливо однозначно стверджувати, що було здійснено незаконну порубку 154 дерев, як про це йдеться в обвинувальному акті.

З протоколу огляду місця події від 17 грудня 2020 року, який був проведений у період з 09 год.40 хв. до 15 год. 20 хв. на всіх ділянках лісу, в тому числі і у кварталі 79, який закріплений за ОСОБА_6 , не можливо встановити чи проводились заміри та рахування пнів (їх перелік відсутній у протоколі), крім того, не можливо встановити наявність чи відсутність клейма на цих пнях. Час проведення слідчої дії ставить під сумнів той факт, що слідчим замірялись пні та було проведено їх рахуванням з відокремленням однієї породи дерева від іншої, адже лише квартал 79 має площу - 11 гектар.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні вказував на те, що слідчим кількість та розмір пнів не перевірялись.

Більш того, з викладеного обсягу обвинувачення не можливо встановити скільки дерев та якої породи було зрізано.

Відповідно до акту перевірки, в кварталі 79 виділ 4 ДП «Сновськрайагролісгосп» виявлено незаконну порубку 154 дерев породи сосна та акація, чим порушено вимоги ст. 19 та ст. 69 Лісового кодексу України. При цьому, контрольного попневого переліку дерев зроблено не було.

З обґрунтованого розрахунку розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконної порубки дерев по кварталу 79 виділ 4 ДП «Сновськрайагролісгосп» вбачається, що було здійснено незаконну порубку 141 дерева породи сосна та 13 дерев породи акація. Однак, відсутня інформація про те, чому робоча група прийшла до висновку про незаконність здійсненої рубки (невірно виданий лісовий квиток, кількість зрізаних дерев не відповідає кількості дерев, зазначених в квитку, як таких, що підлягали рубці, вони взагалі не підлягали рубці тощо).

Статті 19 та 69 Лісового кодексу України, на які в акті посилається робоча група спеціалістів є загальними та не дають підстав визначити, які ж порушення, що призвели до незаконної порубки, були допущені та чи ці порушення були допущені саме ОСОБА_6 .

Так, статтею 69 Лісового кодексу України передбачено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Відповідно до Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23травня 2007року №761, лісорубні квитки на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування ДП «Сновськрайагролісгосп» видаються Чернігівським обласним управлінням лісового та мисливського господарств на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки. Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається Підприємством.

До того ж, вищевказаною статтею визначено, що оцінка впливу на довкілля враховується лише при відмові у видачі спеціального дозволу на використання лісових ресурсів.

Отже, до повноважень ОСОБА_6 не входить видача лісорубних квитків і, навіть за умови невідповідності лісорубних квитків, на підставі яких здійснювалась рубка, вимогам чинного законодавства, це не може ставитись в вину обвинуваченому, як помилково вважає сторона обвинувачення.

Польова перелікова відомість дерев по кварталу 79 виділ 4 ДП «Сновськрайагролісгосп» стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження не долучалась.

Проаналізувавши відомості, які містяться в усіх матеріалах кримінального провадження, колегія суддів встановила, що в кварталі 79 площею 11,8 га ДП «Сновськрайагролісгосп» було проведено вибіркову санітарну рубку в 2020 році на підставі лісорубного квитка ЧНЕ ЛРК №006925 від 21 січня 2020 року, згідно акту лісопатологічних та санітарних обстежень Державного спеціалізованого санітарного стану лісів, погодженого з Державним спеціалізованим лісозахисним підприємством «Київлісзахист» та Чернігівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Ці відомості не спростовані іншими документами у кримінальному провадженні, в тому числі і висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 22 лютого 2021 року, який вірно не був прийнятий до уваги судом першої інстанції.

Дослідницька частина експертизи є аналогічною за змістом Акту перевірки та висновку науково-правової експертизи, власних розрахунків та висновків експертом не висловлено.

Більш того, відповідно до висновку експерта, шкода заподіяна державі внаслідок певних порушень в тому числі вимог Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23 травня 2017 року № 2059-VIII, який набрав чинності 18 червня 2017 року.

Відповідно до ст.17 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини 2 та пунктом 14 частини 3 статті 3 цього Закону.

Як було встановлено і цього не заперечує сторона обвинувачення, рішення про провадження планової діяльності (про затвердження розрахункової лісосік на 2017-2025 роки у ДП «Сновськрайагролісгосп») було затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №2-аг від 27 лютого 2017 року.

З огляду на зазначене, положення Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23 травня 2017 року № 2059-VIII, не можуть поширюватись на ДП «Сновськрайагролісгосп», який отримав рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, а тому висновок експерта за результатами судової інженерно-екологічної експертизи №1622/21-48 від 22.02.2021 року, побудований виключно на положеннях цього Закону, не може бути визнаний належним доказом заподіяної шкоди, як помилково вважає прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Частиною 2 вказаної статті передбачена кримінальна відповідальність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Службова недбалість належить до кримінальних правопорушень з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 1 ст. 367 КК), чи тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 2 ст. 367 КК).

Системний аналіз положень ст. 367 КК України дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Як встановлено під час судового розгляду, зміст фактичних обставин, що викладений в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 , не відповідає пред`явленому обвинуваченню, оскільки під час викладу фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення вказано, що внаслідок невиконання обвинуваченим положень ряду пунктів посадових інструкцій майстра лісу та лісника призвело до заподіяння тяжких наслідків громадським інтересам.

Разом з тим, в пред`явленому обвинуваченні та правовій кваліфікації дій ОСОБА_6 , останньому не інкримінується чиїм саме інтересам невиконання обвинуваченим посадових обов`язків спричинено шкоду у виді тяжких наслідків, в той час, як диспозиція статті 367 КК України передбачає, що шкода повинна бути заподіяна охоронюваним законним правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Службова недбалість може виявлятися у формі бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або у формі дії, коли покладе¬ні на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби, тобто не відповідно до закону та умов, що скла¬лися, або відповідно до них, але неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з встановленим порядком тощо.

Для з`ясування наявності об`єктивної сторони службової недбалості під час судового розгляду має бути встановлено нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи і коло обов`язків, покладених на неї цим актом; які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконати у відповідних умовах; чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які саме наслідки вони спричинили; чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.

У пред`явленому ОСОБА_6 формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 367 КК України не зазначено, які саме конкретно службові обов`язки не виконав ОСОБА_6 та причинний зв`язок між невиконанням цих обов`язків і тяжкими наслідками охоронюваним законом державним або ж громадським інтересам, натомість по суті обвинувачення зводиться до того, що невиконання ОСОБА_6 ряду пунктів посадових інструкцій призвело незаконної порубки 154 дерев.

Крім того, в обвинуваченні також не вказано, яким пунктом посадових інструкцій лісника та майстра лісу визначено обов`язок ОСОБА_6 щодо видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів (лісорубних квитків), проведення оцінки впливу санітарної рубка на довкілля в порядку визначеному нормами Закону, який не розповсюджується на ДП «Сновськрайагролісгосп», оскільки підприємство здійснює спеціальне використання лісових ресурсів - заготівлю деревини на підставі рішення про затвердження розрахункових лісосік 2017-2025 рр., затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 2-аг від 27 лютого 2017 року, тобто до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», або ж яким визначено, що лісник або майстер лісу може відмовитись виконувати припис керівництва щодо здійснення санітарної рубки, здійснення якої до цього було узгодженим, дерева оглянуті та проклеймовані.

Всі ці обставини відсутні в обвинуваченні, на їх підтвердження не надано жодного належного та допустимого доказу, навіть якщо припустити,що визначення іншого органу досудового розслідування відбулось в межах кримінального процесуального законодавства, адже акт перевірки Держекоінспекції, який проведений в порушення вимог Закону, висновок експерта, який обґрунтований положеннями Закону, дія яких не поширюється на ДП «Сновськрайагролісгосп», протокол огляду місцевості (огляду місця події), який не відображає всіх необхідних елементів (кількість та розмір пнів на оглянутих ділянка, визначення породи дерев, наявність чи відсутність клейма тощо) та копія посадових інструкцій не можуть бути визнані тими доказами, які беззаперечно доводять невиконання ОСОБА_6 своїх посадових обов`язків, які призвели до незаконної порубки 154 дерев. В апеляційній скарзі ці обставини нічим не доведені, а під час апеляційного перегляду прокурором висновки суду не спростовані.

«Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторони, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №761/43930/17.

Право прокурора на звернення з цивільним позовом, яке ним доводиться в апеляційній скарзі, не заперечується судом, але зверненню з цивільним позовом має передувати доведеність належними доказами наявності шкоди,яка підлягає стягненню з особи, яка її завдала. У даному провадженні наявність шкоди не підтверджена, як не доведено і того, що саме діями або бездіяльністю ОСОБА_6 вона була спричинена.

За результатами судового розгляду та апеляційного перегляду було беззаперечно встановлено, що жоден із письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, та жоден із допитаних свідків не підтвердив викладених в обвинуваченні обставин настання будь-яких наслідків від неналежного виконання ОСОБА_6 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Відповідно до практики ЄСПЛ рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

З урахуванням наведеного та того, що суд апеляційної інстанції детально перевірив викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи, повторно дослідив матеріали кримінального провадження та зібрані докази, на чому наполягала сторона обвинувачення, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, всупереч твердженням прокурора, відповідає положенням ст. 370 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21