У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нововоронезьке Каширського району Воронезької області РФ, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000453.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 грудня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.02.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати i постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на час проведення досудового розслідування.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід є занадто суворим, оскільки останній раніше не судимий, має сім`ю, постійне місце мешкання, де проживає з батьками, які є пенсіонерами.

Захисник звертає увагу на те, що, виходячи з обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та, з урахуванням фактичного завершення всіх слідчих дій, підозрюваний не має об`єктивної можливості впливати на хід досудового розслідування.

Захисник вважає, що суд не прийняв до уваги вимоги п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, згідно з якими, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або її повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. В даному випадку, на думку апелянта, слідчий суддя безпідставно послався на те, що ОСОБА_5 у 2019, 2020 роках оголошувався у розшук в інших кримінальних провадженнях, при цьому, запобіжний захід відносно останнього в тих кримінальних провадженнях не обирався.

Апелянт зазначає, що кримінальне провадження, яке зареєстровано у 2019 році відносно ОСОБА_5 виникло на ґрунті сварки та бійки з сусідом, проте це кримінальне провадження закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, тому ОСОБА_5 не має судимостей.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000453, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.12.2023 р., відповідно книзі нарядів ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, інспектор сектору реагування патрульної поліції (далі СРПП) ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області старший сержант поліції ОСОБА_8 , якого наказом від 25.01.2021 р. № 40 о/с призначено на вказану посаду, заступив у добовий наряд по патрулюванню міста Южноукраїнськ у складі екіпажу з радіопозивним «Фляга-15» в період часу з 08.00 год. 10.12.2023 р. по 08.00 год. 11.12.2023 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 розділу № 3 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р., патрульна поліція, як структурний підрозділ, є складовою системи Національної поліції України.

У ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що органи Національної поліції відносяться до правоохоронних органів.

Відповідно до Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 357 від 27.04.2020 р. СРПП є підрозділом патрульної поліції, який цілодобово забезпечує оперативне реагування на повідомлення про правопорушення або події, у межах компетенції здійснює їх розгляд, а також комплекс превентивних заходів шляхом патрулювання території обслуговування, виявлення та припинення правопорушень, застосування визначених законодавством поліцейських та інших заходів.

За положеннями Закону України «Про Національну поліцію», посадової інструкції інспектора СРПП ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, затвердженої начальником ВП № 3 Вознесенського РУП від 18.05.2023 р., ОСОБА_8 уповноважений вживати заходів для забезпечення публічної безпеки та порядку, виявляти, припиняти адміністративні правопорушення, складати протоколи про адміністративні правопорушення, здійснювати, у випадках, визначених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання.

Отже, ОСОБА_8 станом на 11.12.2023 р. був наділений правом, в межах своєї компетенції, висувати вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами, незалежно від їх відомчої приналежності та підпорядкування, тобто виконував функції представника влади та є працівником правоохоронного органу.

Так, під час патрулювання міста по забезпеченню публічної безпеки та порядку, тобто під час виконання службових обов`язків, ОСОБА_8 (посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 05.07.2022 р., дійсне до 05.07.2026 р.; нагрудний знак № 0076073), який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, 11.12.2023 р. о 05.39 год., будучи в поліцейському однострої зі знаками розрізнення, у складі наряду групи реагування патрульної поліції («Фляга-15») спільно з інспектором СРПП ОСОБА_9 , прибув на виклик на територію автовокзалу, за адресою: АДРЕСА_2 , за повідомленням про спричинення невідомою особою тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Під час проведення перевірки за даним фактом інспектором СРПП ОСОБА_8 о 05.47 год. 11.12.2023 р. здійснювалось усне опитування ОСОБА_5 як особи, на яку вказав потерпілий.

У ході опитування у ОСОБА_5 , поблизу платформи № 4 для посадки пасажирів території автовокзалу, виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням останнім своїх службових повноважень. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, спрямованих на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, який виконує свої службові обов`язки, ОСОБА_5 о 05.47 год. 11.12.2023 р., перебуваючи навпроти інспектора СРПП відділення поліції № 3 Вознесенського РУП старшого сержанта поліції ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс останньому один раптовий та цілеспрямований удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, внаслідок чого спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у виді крововиливів на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи, садна на підборідді зліва.

11.12.2023 р. о 06.15 год. ОСОБА_5 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, та, цього ж дня, о 17.15 год. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисном заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тричі оголошувався у розшук та здійснив спробу переховуватись від слідства.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, раніше переховувався від суду, у зв`язку з чим, оголошувався у розшук, характер й спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказаних вимог закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримано не в повному обсязі, а також не оцінено у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу.

Слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів допиту потерпілого ОСОБА_8 , допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.12.2023 р., висновку експерта № 327 від 11.12.2023 р., оптичного диску, на якому зафіксований відеозапис з боді-камери поліцейського та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Матеріали клопотання слідчого містять й дані, які підтверджують існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, тому ризик переховування від слідства та суду має місце.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 обізнаний про потерпілого та можливих свідків події, тобто перебуваючи на волі, підозрюваний може незаконно впливати, як на потерпілого, так і на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань. Разом з тим, зважаючи на вагомість наявних доказів у кримінальному провадженні, у вигляді відеозапису з боді-камери поліцейського, наявність вказаного ризику є вкрай низькою.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на переконання апеляційного суду, слідчим та прокурором не доведений, оскільки в ході досудового розслідування зібрані всі докази кримінального правопорушення, в тому числі, допитані свідки події, а в клопотанні, вказаний ризик, зводиться до загальних фраз та абстрактної можливості перешкоджання ОСОБА_5 кримінальному провадженню шляхом уникнення проведення слідчих дій за його участю.

Разом з тим, незважаючи на доведення органом досудового розслідування наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя в повній мірі не врахував вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, згідно яким, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину

В даному випадку, матеріали клопотання слідчого не містять даних, які б доводили, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про те, що відносно ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що останній перебував у розшуку у 2019 2020 роках, в іншому кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000196 не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім цього, слід зауважити, що матеріли клопотання слідчого не містять даних стосовно результатів розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000196, і, при цьому, будь-якої судимості підозрюваний ОСОБА_5 , станом на день розгляду клопотання не має.

За таких обставин, апеляційний суд визнає, що хоча матеріали клопотання і містять дані, які можуть вказувати на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак прокурором не доведено фактів переховування підозрюваного від слідства та суду, перешкоджання кримінальному провадженню або повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні іншого злочину, що свідчить про неможливість застосування відносно останнього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке полягає в умисному спричиненні працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень, за який найсуворіше покарання передбачено у виді позбавлення волі на строк до 5 років, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працює, мешкає з батьками, апеляційний суд вважає, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків, що, на даному етапі досудового розслідування, забезпечить його належну процесуальну поведінку до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, ухвала слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню, клопотання слідчого задоволенню частково, апеляційна скарга захисника задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 скасувати.

Постановити нову ухвалу. Клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово за адресою АДРЕСА_1 , на строк до 08.02.2024 р.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого за першої вимогою;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі м. Южноукраїнська;

- повідомляти про зміну місця свого проживання;

- утримуватись від спілкування з особами, які мають статус свідків або потерпілих у даному кримінальному провадженні;

- у разі наявності документів, що дають право виїзду за кордон, здати їх на зберігання до органу досудового розслідування.

Копію ухвали про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, для поставлення його на облік та повідомлення про це слідчого.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 15.01.2024 р. о 12.00 год.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3