Провадження №1-кп/523/1696/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за №0004386 від 14.07.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганичі Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого неофіційно, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, -

Встановив:

За змістом обвинувального акту та угоди про визнання винуватості встановлено, що у період часу з 12.07.2013 року 19:00 години по 13.07.2013р. 1:15 годину, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , діючи навмисно, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою реалізації свого злочинного умислу, скориставшись відсутністю господаря вищезазначеного будинку ОСОБА_6 , самовільно взявши ключі від автомобілю марки «ЗАЗ 11030742» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належного на праві власності Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області, за допомогою наявних у нього ключів, відкрив передні ліві двері автомобілю, проникнувши всередину салону, після чого привів двигун у дію та став незаконно переміщати автомобіль марки «ЗАЗ 11030742» реєстраційний номер НОМЕР_1 у кузові синього кольору, який був припаркований біля паркану за вищевказаною адресою за власним маршрутом від його місця знаходження, покинувши місце скоєння злочину, тим самим незаконно заволодів автомобілем марки «ЗАЗ 11030742» реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдавши своїми діями Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області матеріальної шкоди на загальну суму 29871 гривень.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості із зазначеним обвинуваченням, яка була укладена 8.11.2023 року між прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

Орган досудового слідства кваліфікує дії ОСОБА_5 за кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Сторона обвинувачення та сторона захисту також вбачає, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисне кримінальне правопорушення передбачене вищезазначеною статтею.

Відповідно змісту вказаної угоди сторони домовились, що ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також було узгоджене питання про призначення ОСОБА_5 покарання за ст.289 ч.1 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, встановивши іспитовий строк. Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку відповідно положенням ст.473 ч.2 КПК України, для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам ст.469 ч.4 п.1 КПК України, укладена добровільно, скоєний злочин відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно до положень ст.12 КК України, підтвердивши, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину.

ОСОБА_5 , будучи ознайомленим зі своїми правами та наслідками затвердження угоди, передбаченими ст.ст.473-474 КПК України, підтвердив добровільність укладення цієї угоди без застосування до нього примусу або будь-яких обіцянок, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось відповідно до положень ст.ст.314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Також відповідно до ст.476 КПК України у підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, а саме що у разі невиконання угоди прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, наслідком якого є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Положеннями ст.314 ч.3 п.1 КПК України регламентовано, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та просив призначити узгоджене між сторонами покарання; захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не заперечували кваліфікацію дій за ознаками ст.289 ч.1 КК України та просили задовольнити угоду; представника Головного управління Пенсіонного фонду України в Одеській області, яке з 1.01.2023 року прийняло на себе функції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області, в особі ОСОБА_7 , діючого на підставі довіреності від 5.09.2023 року, який надав письмову заяву, якою особисто підтвердив свою згоду на затвердження угоди, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст.291, 472 КПК України, та умови угоди відповідають суспільним інтересам, не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання щодо затвердження угоди в частині міри покарання ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, з 2013 року більше не вчиняв кримінальних правопорушень, що підтверджується спец. вимогою УІТ ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, датованої 11.08.2023р., однак ухилявся від суду, був оголошений у розшук, у зв`язку з чим перебіг давності переривався, разом з цим має місце мешкання, на утриманні неповнолітніх дітей, працює, хоча неофіційно, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків та будь-яких претензій зі сторони потерпілого, що підтверджується письмовою заявою, долученої до матеріалів судового провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України є щире каяття.

До обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 ч.1 п.13 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що процесуальні витрати відсутні, однак долучалися речові докази, а саме автомобіль марки «ЗАЗ 11030742» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який переданий на відповідальне зберігання власнику під розписку, яка долучена стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження.

При призначенні покарання поза увагою суду не залишається та обставина, що постановою слідчого від 31.10.2013 року був оголошений розшук ОСОБА_5 , тобто має місце переривання перебігу давності звільнення від кримінальної відповідальності. 7.11.2023 року постановою слідчого СВ відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 було відновлене досудове розслідування у кримінальному провадженні, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання.

На підставі викладеного, з урахуванням санкції ч.1 ст.289 КК України та вимог цього ж Кодексу, оцінюючи обставини та мотивацію скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку вчиненого діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину та мало місце у 2013 році, приймаючи до уваги умови угоди про визнання винуватості, особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, матеріальних та моральних претензій, те, що він має місце проживання, на утриманні неповнолітніх дітей, працює, хоча неофіційно, з поведінки обвинуваченого вбачається, що на теперішній час він втратив свою соціальну небезпеку, усвідомив протиправність своїх дій, зробив для себе висновки, враховуючи думку прокурора, позицію потерпілої сторони щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавлення волі, суд, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 8.11.2023 року був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 6.12.2023року.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити, при цьому за наслідком судового розгляду зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 7.11.2023 року (відповідно протоколу затримання особи від 7.11.2023р.) по 22.11.2023р.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-374, 394-395, 472-476 КПК України, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 8.11.2023 року між прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, призначивши йому узгоджене між сторонами покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем фактичного проживання засудженого, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - змінити, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речовий доказ автомобіль марки «ЗАЗ 11030742» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який переданий на відповідальне зберігання власнику під розписку вважати повернутим за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст.473 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1