Справа № 464/247/18
пр.№ 1-кс/464/1734/23
У Х В А Л А

28 грудня 2023 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів,

у с т а н о в и л а:

Дізнавач Відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000048 від 04 січня 2018 року.

У судове засідання дізнавач та володілець майна не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із положень ст.ст.131, 132, 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження і полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За умовами ч.7 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.6 ст.132 КПК України).

Саме дізнавач/прокурор повинен довести, що без такого втручання в права і свободи особи, як тимчасовий доступ, виконати завдання досудового розслідування буде неможливо.

Сектором дізнання відділом поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 01 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000656 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області надійшла заява про вчинення злочину від ОСОБА_5 , згідно якої працівники ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у період часу з 15 червня 2015 року по 23 жовтня 2015 року завдало останньому матеріальної шкоди на суму 317 350,00 грн.

У протоколах допиту потерпілий ОСОБА_5 вказує, що у 2015 році надавав ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » транспортні послуги з перевезення вантажів, за які товариством йому не оплачено 317 350,00 грн. Стверджуючи при цьому, що жодних договорів з товариством не укладав та жодного документального підтвердження виконання таких робіт немає.

За диспозицією ч.2 ст.192 КПК України, у межах якою провадиться досудове розслідування, передбачено кримінальну відповідальність за заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства, вчинені за попередньою змовою групою осіб, або такі, що заподіяли майнову шкоду у великих розмірах.

Заявляючи клопотання про тимчасовий доступ до документів, дізнавач покликається на необхідність вилучення матеріалів перевірки дотримання вимог законодавства про працю у ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що проводилася у листопаді 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас дізнавач долучає до справи копію акта перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування за № 13-01-192-0232 відносно ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проведеної у 2017 році, яким не встановлено жодних даних щодо ОСОБА_5 .

Інформаційною довідкою до акта перевірки головним державним інспектором ОСОБА_6 зазначено, що під час перевірки у товаристві стосовно ОСОБА_5 відсутні документи, ведення яких згідно з законодавством про працю є обов`язковим.

З огляду на дійсні обставини справи дізнавачем та прокурором не доведено, зважаючи на наявність акта перевірки із встановленим фактом щодо відсутності документальних підтверджень взаємозв`язку ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_5 , необхідність саме вилучення матеріалів перевірки. Не наведено для встановлення чи спростування яких обставин, що підлягають доказуванню за ст.91 КПК України у даному кримінальному провадженні, слід вилучити оригінали матеріалів перевірки.

Доводи, викладені у клопотанні дізнавача, погодженому прокурором, зводяться до викладу фактичних обставин кримінального провадження та цитування законодавства, але не містять обґрунтування застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ. До того підстави, зазначені у клопотанні, є формальними без врахування фактичних підстав, передбачених КПК України, зокрема не зазначено чи звертався дізнавач або прокурор до служби з питань праці із запитом для отримання доступу до документів, що перебувають у їх володінні банку без ухвали слідчого судді та яка була надана відповідь.

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року (справа № 333/1539/16-к) вказує на важливість дотримання імперативних приписів ч.4 ст.132 КПК України, за якою для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Беручи на уваги викладене вище у своїй сукупності, незважаючи на процесуальний обов`язок, дізнавачем та прокурором не доведено що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, не встановлено доцільності та дієвості застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ. З урахуванням такого немає передбачених ст.ст.132, 163 КПК України підстав для надання тимчасового доступу до зазначених у клопотанні документів, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.131, 132, 159, 160, 163-166, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотання дізнавача про тимчасовий доступ до речей та документів відмовити.

Відповідно до ст.309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1