Справа № 166/1194/21
Провадження № 1-кп/162/7/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 жовтня 2023 року смт Любешів

Колегія суддів Любешівського районного суду Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої юридичної особи АТ "Укртелеком" - ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000017 від 01.02.2021 року

ВСТАНОВИЛА:

Через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 23.10.2023 року до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , яке вмотивоване тим, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст..177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_8 фактично перебуває в шлюбних відносинах, має на утриманні хвору матір, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, хворіє, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, належно виконує процесуальні обов`язки, відсутні докази, підтверджуючі факт продовження існування ризиків, на які посилається прокурор. Також вказує, що визначений ухвалою суду від 07.09.2023 року розмір застави у сумі 805200 гривень є завідомо непомірним для ОСОБА_8 . За таких обставин просить змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а у випадку незадоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, просить зменшити розмір застави до мінімального, який передбачений п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник, кожен зокрема, просили задовольнити подане захисником ОСОБА_11 клопотання про зміну запобіжного заходу з підстав, наведених у ньому.

Прокурор та представник потерпілої юридичної особи у судовому засіданні, кожен зокрема, у задоволенні клопотання захисника просили відмовити.

Інші учасники процесу вказане клопотання підтримали.

Заслухавши думку всіх учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника до задоволення не підлягає з огляду на такі обставини.

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 22.04.2021 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави в розмірі 2 000 000 гривень, який неодноразово продовжувався.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 07.09.2023 року застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів до 05 листопада 2023 року та зменшено розмір застави до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку її застосування.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею або судом при застосуванні та продовженні запобіжного заходу як то зміна обставин підозри/обвинувачення, зменшення або зникнення встановлених ризиків.

Щодо доводів, викладених у клопотанні захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів виходить з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.

Колегія суддів вважає, що даний ризик продовжує існувати, оскільки обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Щодо тверджень захисника і обвинуваченого про відсутність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зауважити, що після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, обвинувачені дізналися про обсяг зібраних доказів, у тому числі свідків, показання яких можуть підтверджувати їх вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений обізнаний як про їх персональні дані, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, а тому колегія суддів вважає доведеною наявність даного ризику.

Також колегія суддів дійшла переконання, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, у тому числі з корисливих мотивів, продовжує існувати, враховуючи той, факт, що обвинувачений ОСОБА_8 законних джерел доходів не має, обвинувачується у вчиненні злочину з корисливою метою, що у поєднанні з відсутності офіційного працевлаштування може свідчити про високу ймовірність ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів з корисливою метою.

При вирішенні клопотання суд враховує конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, що свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Зважаючи на тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, та те, що докази у даному кримінальному провадженні не досліджені в повному обсязі, не допитані свідки та обвинувачені, колегія суддів вважає наявними ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. Разом з тим слід констатувати, що вказані ризики посилились у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, тому очевидно, що у ОСОБА_8 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже місце його проживання та реєстрації знаходиться на території України, яка межує з територією, де ведуться активні бойові дії, що з об`єктивних причин унеможливлює належний контроль зі сторони правоохоронних органів за поведінкою обвинуваченого.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що тримання під вартою в даному випадку є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи конкретно в цьому кримінальному провадженні.

З положень ч. 1 ст. 182 КПК України слідує, що метою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є запобігання встановленим ризикам з можливістю стягнення в дохід держави внесених грошових коштів у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Разом з тим, окрім положень ст. 182, 183 КПК України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки до суду. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги суму шкоди у даному конкретному кримінальному провадженні, обсяг обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що розмір застави, встановлений ухвалою суду від 07.09.2023 року, здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладені на нього обов`язки.

Доказів, які б підтверджували зміну обставин, що були підставами для визначення саме такого розміру застави, та були достатніми для його зменшення, судом не встановлено.

З огляду на вказане, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 слід відмовити .

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 182-183, 201, 331 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали 26.10.2023 року.

Головуючий ОСОБА_12

Судді ОСОБА_13

ОСОБА_14