1Справа № 335/4453/22 1-кп/335/326/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника - адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000661 від 23.06.2022, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , не судимий, у силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2022, у невстановлений час, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в якості будівельника, зайшов у кімнату 33 у будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав будівельні матеріали, що належать потерпілій ОСОБА_6 , а саме: ґрунтовку «Церезіт 17/10л», вартістю 472,33 грн.; фарбу Дюфе «МАТLАТЕХ D100» (7кг/5л), вартістю 529,33 грн., та з викраденим майном зник з місця скоєння кримінального правопорушення, у подальшому реалізувавши вказане майно за 400,00 грн. на ринку «Сталеварів» у м. Запоріжжя. Своїми умисними діями, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1001,66 грн.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Суду пояснив, що у кінці березня 2022 року він познайомився з потерпілою ОСОБА_6 , та в усному порядку, домовився з нею про здійснення ремонтних робіт у кімнаті гуртожитку (адресу не пам`ятає). Узгодили суму за ремонтні роботи десь у розмірі від 8 000,00 грн. до 10 000,00 грн. (точно не пам`ятає), та обговорили відповідні умови та обсяг робіт, ОСОБА_6 передала аванс у розмірі 3 000,00 грн. До виконання робіт приступив десь у кінці травня 2022 року. ОСОБА_6 самостійно придбавала будівельні матеріали, однак він також купував необхідні будівельні матеріали, за які остання пізніше віддавала грошові кошти. Зазначив, що він виконував обумовлені роботи, однак у подальшому потерпіла почала змінювати умови та оговорені роботи, що тягнуло за собою іншу вартість робіт, про яку домовлялися раніше. Таким чином, із потерпілою не знаходили спільної мови, та почалися проблеми, після чого він вимкнув мобільний телефон, оскільки не мав бажання розмовляти. У подальшому, його мати повідомила про те, що його викликають до відділу поліції. Коли з`явився до відділу поліції, працівники поліції почали погрожувати та примушувати підписувати документи, що він і зробив. При цьому зазначив, що із скаргами на дії поліцейських не звертався. Також пояснив, що не заперечує того факту, що він продавав на ринку деякі будівельні матеріали ОСОБА_10 , оскільки систематично здійснював будівельні роботи та залишки матеріалів йому віддавали замовники, які він потім продавав. Зазначив, що можливо продавав ОСОБА_10 ґрунтовку та фарбу, як залишки після виконаних робіт на інших об`єктах (конкретно яких не пам`ятає). Ґрунтовку та фарбу, які зазначені в обвинувальному акті, не брав та не продавав. У ході виконання робіт використовував матеріали, які придбавала потерпіла, та які конкретно не запам`ятовував. Крім того, зазначив, що потерпіла ОСОБА_6 винна йому грошові кошти за виконані роботи, оскільки не розрахувалася із ним у повному обсязі.

Вина ОСОБА_8 у скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України підтверджується дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), суду пояснила, що десь у березні 2022 року вона познайомилася із ОСОБА_8 , якого знайшла в мережі Інтернет як особу, яка здійснює ремонтні роботи, для ремонту у кімнаті, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 . В усному порядку домовилися про здійснення відповідних ремонтних робіт (здійснення робіт щодо укладення електричної проводки, очистка стін, поклейка шпалер, укладання на підлогу лінолеуму, тощо) за 8 000,00 грн. у строк 15 днів. В якості авансу ОСОБА_8 було передано 3 000,00 грн., а також передані ключі від кімнати. Відповідно до домовленостей, вона придбала необхідний для ремонту будівельний матеріал. Крім авансу у вказаному розмірі, вона сплачувала ОСОБА_8 певні грошові кошти в якості оплати за виконання робіт та для закупки будівельних матеріалів, у тому числі шляхом перерахування грошових коштів на банківські рахунки у розмірі 2152,00 грн., з яких 1500,00 грн. - оплата за роботу, 652,00 грн. - на будівельні матеріали, які останній повинен був придбати. Проте, ОСОБА_8 не виконав їх домовленості, та вчинив крадіжку будівельних матеріалів, після чого зник. Також зазначила, що в обвинувальному акті вказано лише частину викрадених останнім будівельних матеріалів, проте ОСОБА_8 викрадено значно більше, та оцінює спричинену їй матеріальну шкоду на суму 9 745,00 грн.

Відповідно до поданого цивільного позову, просила стягнути з ОСОБА_8 також моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та витрати на залучення адвоката у розмірі 5 000,00 грн., який у ході судового розгляду просила залишити без розгляду, у зв`язку з відсутністю майнових претензій до обвинуваченого, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 повністю відшкодував заявлену шкоду.

Також зазначила, що не наполягає на суворому покаранні обвинуваченому ОСОБА_8 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), яка мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 , суду пояснила, що десь у червні 2022 року неодноразово бачила ОСОБА_8 , який у кімнаті 33 здійснював ремонтні роботи. Також бачила, що завозилися будівельні матеріали. У подальшому ОСОБА_6 розповіла, що ОСОБА_8 ремонтні роботи не закінчив, та ще й забрав будівельні матеріали і зник. Також пояснила, що чула розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щодо строку закінчення ремонту. Інших осіб із ОСОБА_8 не бачила, але із цієї кімнати чула сварки між чоловіками.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (25.11.2022), суду пояснив, що він є приватним підприємцем та здійснює торгівлю на критому ринку будівельними матеріалами. Зазначив, що ОСОБА_8 приніс йому банку фарби (5 л.) та ґрунтовку (10 л.), які він придбав у останнього за суму 400,00 грн. У подальшому до нього прийшли працівники поліції разом із ОСОБА_8 та він видав вказані предмети. Також пояснив, що ОСОБА_8 при продажу цих предметів зазначив, що вони залишилися після здійснення останнім ремонтних робіт.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №000661 від 23.06.2022, внесені відомості за зверненням ОСОБА_6 22.06.2022 на службу 102, в якому повідомила про те, що маловідомий чоловік здійснив крадіжку її особистого майна за адресою: АДРЕСА_4 . (ЄО №11043 від 22.06.2022). (а.к.п.59).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.06.2022, ОСОБА_6 просила притягнути до відповідальності ОСОБА_8 , який шляхом вільного доступу у кімнату АДРЕСА_6 скоїв крадіжку будівельних матеріалів та грошових коштів, які вона надала йому в якості передплати за виконану роботу. (а.к.п.63).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.06.2022, проведеного за згодою ОСОБА_6 , слідчим було оглянуто приміщення кімнати 33, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , зроблено оглядові фотознімки, та зафіксовано, що вказане приміщення перебуває у стадії ремонту, на підлозі знаходяться шматки та залишки будівельних матеріалів, два стільця та стіл. (а.к.п.64-72).

Відповідно до копії замовлення покупця №35395 від 24.05.2022 встановлено, що ОСОБА_6 придбала ряд будівельних матеріалів на суму 3 978,20 грн. з доставкою на адресу: АДРЕСА_3 ; відповідно до копії видаткової накладної №64753 від 08.06.2022 встановлено, що ОСОБА_6 придбала ряд будівельних матеріалів на суму 1 322,50 грн. (зокрема: ґрунтовка Церезіт СТ 17 (10л) та фарба Дюфа Mattlatex Д100 (7кг/5л)); відповідно до копій чеків: від 23.05.2022, від 25.05.2022, від 02.06.2022, встановлено придбання будівельних матеріалів на суму: 98,50 грн.; 24,00 грн.; 929,00 грн. відповідно, надані потерпілою ОСОБА_6 , та які постановою слідчого від 23.06.2022 визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження. (а.к.п. 72а-75).

Відповідно до протоколу огляду від 25.06.2022, з доданими фототаблицями, та заяви ОСОБА_10 про добровільну видачу від 25.06.2022, оглянуто та вилучено: полімерну каністру червоного кольору об`ємом 10 л. з написом «Ceresit CT 17» з рідиною та полімерне відро масою 7 кг з написом «Mattlatex, фарба матова латексна стійка до миття», які постановою слідчого від 25.06.2022 визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 (а.к.п.76-82).

Відповідно до висновку експерта від 11.07.2022 за № СЕ-19/108-22/7123-ТВ, проведеної на підставі постанови слідчого від 05.07.2022, встановлено: ринкову вартість ґрунтовки глибокопроникної «Ceresit CT 17» об`ємом 10 літрів у новому стані, яку було придбано 08.06.2022 - станом на 17.06.2022, яка складає 472,33 грн.; ринкову вартість фарби латексної водоемульсійної «Dufa Mattlatex D 100» (5 л.) 7 кг у новому стані, яку було придбано 08.06.2022 - станом на 17.06.2022, яка складає 529,33 грн. (а.к.п.83-90).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2022, проведеного за участі свідка ОСОБА_10 , який впізнав особу на фото під номером 3 ( ОСОБА_8 ), як чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який 17.06.2022 продав йому ґрунтовку Церезіт, 17 (10л) та фарбу Дюфе Mattlatex D 100 (7 кг/5л.) за 400,00 грн. Впізнав за рисами обличчя (за носом, ротом, лобом, вухами, підборідком, очима). (а.к.п.91-93).

Разом з тим, у ході судового розгляду, судом досліджені наступні докази, надані потерпілою стороною.

Відповідно до копії роздруківок знімків з екрану мобільного телефону ОСОБА_6 , встановлено повідомлення від ОСОБА_8 (дата 26.06.), за змістом якого вбачається, що ОСОБА_8 вибачається за те, що він забрав будівельні матеріали, зокрема, фарбу та ґрунтовку, і зник, пояснюючи обставини таких подій, та готовий на будь які умови потерпілої, з проханням надати йому шанс. (а.к.п.99-107).

Крім того, у ході судового розгляду, судом досліджені наступні докази, надані стороною захисту.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.01.2023 за №327628449, встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_6 належить ОСОБА_13 . (а.к.п.121-122).

Оцінюючи показання потерпілої, свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами у провадженні і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілої, свідків, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за наведених у вироку обставин.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав вважати, що потерпіла та свідки, показання яких узгоджуються між собою, та з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, у тому числі і письмовими, оговорюють обвинуваченого по даному кримінальному провадженню або є зацікавленими у результатах його розгляду. Всі свідчення надавалися під присягою.

Наведені вище докази у їх сукупності свідчать про умисні дії ОСОБА_8 , направлені на таємне заволодіння майном потерпілої, в умовах воєнного стану.

Відтак, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_8 , за вказаних у цьому вироку обставин, таємно заволодів предметами, а саме: ґрунтовкою «Церезіт 17/10л»; фарбою Дюфе «МАТLАТЕХ D100» (7кг/5л), які належать потерпілій ОСОБА_6 , оскільки остання придбала їх 08.06.2022, що підтверджено дослідженими письмовими доказами (видаткова накладна №64753 від 08.06.2022), та продав за грошові кошти у сумі 400,00 грн., що підтверджено показанням свідка ОСОБА_10 та дослідженими у судовому засіданні доказами щодо видачі та вилучення цих предметів (протокол огляду від 25.06.2022), даними викладеними у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2022, згідно якого даний свідок впізнав ОСОБА_8 , як особу який продав йому ці речі за 400,00 грн. Вказаний факт свідок не заперечив і у судовому засіданні. Також, вчинення протиправних дій обвинуваченим підтверджено сукупністю інших письмових доказів, досліджених у ході судового розгляду, яким судом надано відповідну правову оцінку.

Оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєні злочину та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Невизнання своєї провини обвинуваченим, яка полягає у тому, що він не вчиняв інкримінованих йому дій та доводи сторони захисту щодо не доведення стороною обвинувачення провини обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначаючи свою версію подій, суд вважає неспроможними та розцінює як обраний спосіб захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності. При цьому, суд враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 у ході судового розгляду кримінального провадження відшкодував матеріальну та моральну шкоду, заявлену потерпілою ОСОБА_6 , що підтверджено самою потерпілою та не заперечувалося обвинуваченим у судовому засіданні. Отже, вчинення вказаного факту відшкодування шкоди не узгоджується з позицією та викладеними обставинами обвинуваченим щодо не визнання своєї провини.

Доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказом, а саме: протоколу огляду місця події від 22.06.2022, за даними якого слідчим, за письмовою згодою ОСОБА_6 , було оглянуто приміщення кімнати 33, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 208, оскільки ОСОБА_6 не є власником зазначеного приміщення та слідчий, який проводив огляд місця події не був уповноваженим на проведення цієї дії, так як 23.06.2022 відповідні відомості внесені до ЄРДР та цієї ж дати визначено групу слідчий, відповідно до постанови, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як встановлено, огляд місця події проведено слідчим до моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За частиною 3 ст. 214 КПК огляд місця події може проводитися до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і вимагає негайного внесення відомостей до зазначеного реєстру після його завершення.

Проведений 22.06.2022 огляд місця події істотно відрізняється від тих оглядів, проведення яких вимагає дотримання підстав та правил, передбачених статтями 233, 234 та 237 КПК.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення у службу «102» про вказану подію (крадіжка особистого майна). З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд приміщення, в якому знаходилися викрадені речі та предмети. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації. Метою цього огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення, виявлення предметів, що зберегли на собі його сліди, фіксація наявності або відсутності предметів та речей.

Отже, вказаний огляд здійснений суто з метою з`ясування та фіксації події, яка відбулася у приміщенні кімнати гуртожитку, слідової інформації про обставини події у ньому, огляду наявних предметів, фіксації відсутності речей та предметів, а не з метою їх відшукання, та не містить у собі ознак, що обумовлюють дотримання підстав до огляду, визначених статтями 233, 234, 237 КПК України.

За таких обставин у даному випадку проведеному слідчим огляду місця події, де був зафіксований факт відсутності відповідних речей та предметів, не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність особи, а тому він не потребував одержання будь яких дозволів стосовно його проведення.

Також, виходячи із вищевказаних норм законодавства, слідчий який проводив огляд місця події мав законні повноваження для проведення такого огляду, та внесення відомостей про вчинення вказаного кримінального правопорушення до ЄРДР 23.06.2022, тобто після проведення огляду місця події, відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства України.

Відсутність законного права власності на вказане приміщення у ОСОБА_6 не свідчить про порушення будь яких прав і свобод осіб, про які зазначає сторона захисту.

Отже, доводи сторони захисту про незаконність проведення огляду місця події, який, на думку захисту не може бути визнаний допустимим та суд не може посилатися на нього при ухваленні судового рішення, суд вважає безпідставними, оскільки як встановлено, огляд місця події проведено на законних підставах, істотних порушень не встановлено.

Доводи сторони захисту про визнання недопустимими доказами, а саме:

-протоколу огляду від 25.06.2022, відповідно до якого оглянуто та вилучено: полімерну каністру червоного кольору об`ємом 10 л. з написом «Ceresit CT 17» з рідиною та полімерне відро масою 7 кг з написом «Mattlatex, фарба матова латексна стійка до миття», які добровільно видано свідком ОСОБА_10 , оскільки, на думку сторони захисту, проведено у порядку ст. 234, 237, 223 КПК України, тобто у порядку проведення огляду/обшуку, а у подальшому слідчий не звертався до суду з метою узаконення огляду, накладення арешту;

-змісту повідомлень ОСОБА_8 адресованих потерпілий ОСОБА_6 , які зображені на роздруківках знімків з екрану мобільного телефону ОСОБА_6 , які долучені до матеріалів кримінального провадження потерпілою, оскільки у порушення вимог ч.12 ст.290 КПК України, не відкривалися стороні захисту, та не мають відношення до особи ОСОБА_8 , так як відсутні докази щодо належності останньому мобільного телефону НОМЕР_1 , не досліджено на предмет монтажу, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частиною 2 статті 87 КПК передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Таких порушень судом не встановлено.

Так, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердив свою особисту присутність при складенні протоколу огляду цих предметів та добровільну видачу. У вказаному протоколі огляду також наявний підпис слідчого, який його складав, та вказано про використання при цьому цифрового фотоапарату.

Також, стороною захисту не спростовано того, що номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який зазначений в інформації мобільного телефону потерпілої, із фото, за візуальними ознаками якого зображений ОСОБА_8 , не належить останньому.

Посилання сторони захисту на ч.12 ст.290 КПК України, якою передбачено, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, суд не приймає до уваги, та вважає таке посилання неспроможним у даному випадку.

Суд приймає до уваги правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, де зазначено, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення.

Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Також, суд при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Отже, судом не встановлено порушення фундаментального права або свободи обвинуваченого чи будь-яких інших осіб під час складання протоколу огляду від 25.06.2022 та додатків до нього, та із змісту повідомлень ОСОБА_8 адресованих потерпілий ОСОБА_6 , які зображені на роздруківках знімків з екрану мобільного телефону ОСОБА_6 , а також не встановлено порушень, які б призвели до обґрунтованого сумніву у достовірності фактичних даних, встановлених цими доказами.

Істотних порушень КПК України під час досудового розслідування при проведенні слідчих дій, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані у кримінальному провадженні докази, судом не вбачається.

Докази, досліджені безпосередньо у судовому засіданні, суд оцінює в їх сукупності за критеріями належності та допустимості. За критерієм належності, закріпленим у ст. 85 КПК України, суд вважає всі досліджені докази належними, допустимими, достовірними, вони є послідовними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та не має підстав їм не довіряти.

Викладену стороною захисту оцінку показань потерпілої та свідків, суд оцінює критично, оскільки висновки адвоката не свідчать про наявність підстав для спростування встановлених у цьому вироку обставин судом та не свідчать про наявність підстав для виправдання обвинуваченого.

Решта доводів, зазначених стороною захисту у судових дебатах, не спростовують встановлених обставин, вказаних у цьому вироку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_8 , суд враховує дані про його особу, його вік, зокрема, що він є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, не одружений, відповідно до долучених довідок з медичних установ: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, однак з 1995 року одноразово оглянутий лікарем-психіатром (діагноз: резідуально-органічне ураження ЦНС, церебрастенічний синдром.), відповідно до епікризу від 03.10.2022 виданого лікарем КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР має діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання ПАР. Синдром залежності (опіоїди, алкоголь). Стан відміни метадону.» (проходив лікування з 23.09.2022 по 03.10.2022), в силу ст.89 КК України не судимий.

Долучені до матеріалів кримінального провадження, за клопотанням сторони захисту, три характеристики на ОСОБА_8 (з місця проживання та від двох замовників), суд не приймає до уваги, оскільки встановити ініціаторів їх написання та підписання (встановити осіб), та достовірність викладених у них обставин щодо ОСОБА_8 , суд позбавлений можливості. Зазначені у цих характеристиках особи судом не допитувалися у порядку встановленому чинним законодавством, оскільки стороно захисту будь які клопотання з цього приводу не заявлялися.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , тяжкості вчиненого злочину, а також предмета посягання, характеру діянь, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, відшкодування шкоди потерпілій, думки прокурора та потерпілої щодо виду та строку покарання, які не наполягали на покаранні, пов`язаного з реальним відбуттям покарання, суд доходить висновку, про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на строк, в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, та вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_8 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Підстав для застосування ст.69 КК України, відносно ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком суду законної сили не вбачається, оскільки відповідного клопотання не заявлялося.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, на підставі її особистої заяви, долученої до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено експертизу, висновок № СЕ-19/108-22/7123-ТВ від 11.07.2022, який покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати у сумі 755,12 грн. на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_8 .

Питання про долю речових доказів, слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1-го (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_8 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 755,12 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду,

Речові докази:

- копію видаткової накладної №64753 від 08.06.2022, копію замовлення покупця №35395 від 24.05.2022, копії товарних чеків від 23.05.2022, 25.05.2022, 12.06.2022, які долучені до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах судової справи ЄУН 335/4453/22;

- полімерну каністру об`ємом 10 л. з написом «Ceresit CT 17» з рідиною та полімерне відро масою 7 кг/5л з написом «Mattlatex, фарба матова латексна стійка до миття», які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити за належністю ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку. Копія повного тексту вироку після проголошення резолютивної частини вручається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1