ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/469/23 Справа № 711/1752/22 Категорія: ч. 3 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси Черкаської обл. апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського райсуду м. Черкаси від 24.05.2023 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно

ОСОБА_8 , який

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси,

громадянина України, який має загальну повну середню освіту, не працює, не одружений, раніше судимий:

-15.02.2006 р. Апеляційним судом Черкаської

обл. за ч. ч. 2, 4 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст.

153, ч. 4 ст. 294, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.

186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 8 років

позбавлення волі;

-7.12.2019 р. Соснівським райсудом м.

Черкаси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 до 5 років

позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК

України з іспитовим строком 3 роки,

зареєстрований

АДРЕСА_1 , проживає

АДРЕСА_2 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 22.07.2023р. включно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Придніпровського райсуду м. Черкаси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003159 від 12.11.2021 р., за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора та відносно обвинуваченого продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 22.07.2023 р.

При прийняті такого рішення суд зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна, ризик можливого переховування від суду, також те, що обвинувачений раніше судимий, в тому числі і за тяжкі злочини, останні раз Соснівським райсудом м. Черкаси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки та перебуваючи на іспитовому строці знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому ризики, зазначені прокурором, а саме можливості продовження злочинної діяльності чи вчинення інших кримінальних правопорушень є обґрунтованими та на даний час не зменшилися.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить переглянути ухвалу місцевого суду, оскільки йому обрано занадто суворий запобіжний захід, застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначає, що протягом усього провадження та розслідування заявляв про свою непричетність до обвинувачення, судом встановлено ряд протиріч та сумнівів щодо його вини, але його не було почуто. Зазначає, що при затриманні і обшуку не було виявлено нічого забороненого, висновки експертизи не вказують на його причетність до інкримінованого злочину, покази свідків не підтверджують його вини. Складність справи та серйозність обвинувачення не можуть вважатися достатніми причинами тримання під вартою. Суд посилається на тяжкість обвинувачення, у той час як не надано доказів його вини, а лише сумніви, зазначає що на користь адекватної поведінки свідчить його попередня поведінка у кримінальних справах, де він визнавав вину та чітко дотримувався покладених обов`язків і не порушував іспитовий строк.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисницю ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали виділені з судового провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що вказані вимоги місцевим судом виконані в повному обсязі.

Виходячи з наданих матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити та/або продовжити інше кримінальне правопорушення на даний час не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо нього на більш м`який.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення ч. 3 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжкого злочину та за який, згідно санкції відповідної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, при цьому суд врахував, що наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, може продовжувати злочинну діяльність, буде переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом; ризики, які були наявні при застосуванні даного виду запобіжного заходу обвинуваченому не відпали. Суд першої інстанції правильно вказав, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України з іспитовим строком 3 роки, що ніяким чином не є порушенням вимог закону.

Окрім того ОСОБА_8 не має стійких соціальних зв`язків, а саме: не працює, утриманців не має, родини не має.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто даних та не було надано і суду апеляційної інстанції, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Місцевий суд перевірив можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів та дійшов до правильного висновку про відсутність таких підстав. З вказаним висновком погоджується і апеляційний суд, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, продовжують існувати, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про доцільність збереження визначеного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку,

Дані обставини у своїй сукупності на сьогоднішній день свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені вище ризики наразі є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативний запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З такими висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст. ст. 197 та 199 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до двох місяців.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що протягом усього провадження та розслідування він заявляв про свою непричетність до обвинувачення, судом встановлено ряд протиріч та сумнівів щодо його вини; при затриманні і обшуку не було виявлено нічого забороненого; висновки експертизи не вказують на його причетність до інкримінованого злочину; покази свідків не підтверджують його вини; складність справи та серйозність обвинувачення не можуть вважатися достатніми причинами тримання під вартою; тяжкість обвинувачення, у той час як не надано доказів його вини, а лише сумніви, то апеляційний суд звертає увагу на те, що на даній стадії кримінального процесу суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Суд першої інстанції, згідно вимог ст. 331 КПК України, розглянув питання про продовження строку дії запобіжного заходу. При цьому прокурором заявлено клопотання про продовження тримання під вартою, що ніяким чином не суперечить та не порушує вимоги КПК України та знайшло своє відображення в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про надмірну тривалість перебування обвинуваченого під вартою апеляційний суд вважає не доречними, тому що вивченням наданих судом першої інстанції та сторонами матеріалів вбачається, що розгляд справи місцевим судом проводиться згідно вимог КПК України, його тривалість залежить від кількох чинників, як об`єктивних так і суб`єктивних та на які суд апеляційної інстанції не має законодавчих підстав для впливу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Придніпровського райсуду м. Черкаси від 24.05.2023 р., якою відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 22.07.2023 р. включно залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді