ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 рокуСправа № 951/498/23
Провадження №1-кп/951/52/2023

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Козові Тернопільської області матеріали кримінального провадження за № 0000085 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця,громадянина України, уродженця с. Золота Слобода, Козівського району, Тернопільської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не депутата, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2023 року близько 19 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у своєму житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , почув розмову свого сина ОСОБА_5 із матір`ю ОСОБА_6 , які обговорювали умови кодування від алкогольної залежності ОСОБА_4 , що сильно обурило останнього. Надалі на ґрунті особистих неприязних відносин ОСОБА_4 почав виганяти свого сина ОСОБА_5 із житла та в цей час між ними виник словесний конфлікт із нецензурною лайкою та взаємними образами. В ході подій, що відбувалися, ОСОБА_5 заперечував словам свого батька ОСОБА_4 , а також відмовився покидати будинок, що у свою чергу ще сильніше обурило ОСОБА_4 , а тому у нього виник кримінально протиправний умисел спрямований на погрозу вбивством своєму сину ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, 04 травня 2023 року близько 19 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні кімнати житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у ході словесного конфлікту, поводячи себе агресивно, взяв в праву руку ніж із дерев`яною рукояткою, усвідомлюючи, що погрожує вбивством, що ця погроза здатна викликати в особи побоювання за своє життя і бажаючи цього, почав кричати «я тебе зараз заріжу», наближаючись до свого сина ОСОБА_5 , який, з метою запобігти травмуванню, оборонявся кріслом. Такі дії ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_5 об`єктивно були сприйняті, як небезпека для його життя і здоров`я та як реальні підстави побоюватися здійснення погрози вбивством, оскільки усвідомлював те, що ОСОБА_4 замахуючись ножем перед ним, може завдати шкоди його здоров`ю та життю.

Таким чином, у результаті протиправної діяльності ОСОБА_4 створена реальна погроза вбивством потерпілого ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні прокурором, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за № 0000085, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2023, оголошено угоду про примирення, укладену 27 червня 2023 року в смт Козові між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 129 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 129 КК України, у вигляді одного року обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, які роз`яснені потерпілому ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просила затвердити зазначену угоду і призначити ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, а саме погроза вбивством, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 129 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, оскільки санкція ч. 1 ст. 129 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до двох років, що дає можливість підписання даної угоди.

Також, судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, який не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілого ОСОБА_5 , пояснення ОСОБА_4 вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Дослідженням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, скарг та зауважень з боку односельчан немає, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити вирок, яким затвердити угоду про примирення від 27.06.2023, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно обвинувального акту, наявні судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи, вартість якої складає 1195 гривень, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах кримінального провадження № 0000085.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирався, підстави для його обрання на теперішній час також відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 27 червня 2023 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони у кримінальному провадженні № 0000085 від 05.05.2023.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме:

-Сувенірний ніж (катана) із чохлом який добровільно видав ОСОБА_5 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати за проведення проведення судової експертизи зброї вартість якої 1195 (одна тисяча дев`яносто п`ять) гривень стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий та прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

Обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

Потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6 чи ч.7 ст. 474 КПК України;

Прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Ірина БРАТКІВ