Справа № 462/6388/16-к
провадження 1-кп/462/116/23
У Х В А Л А

31 травня 2023 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001361 від 19.04.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №0001361 від 19.04.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акта 18.04.2016 року приблизно о 18.30 год. ОСОБА_4 на грунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень увірвався в квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_5 та наніс йому множинні удари кулаками та ногами у різні частини тіла, а саме в ділянку лівого ока, рук, тулуба і ніг. Згідно висновку судово-медичного експерта № 766 івд 21.04.2016 року в гр. ОСОБА_5 виявлено синці в ділянці лівого ока, на правій руці, які могли виникнути 18.04.2016 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

11.05.2023 року поштовим зв`язком отримано клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. В обгрунтування клопотання обвиунвачений вказує, що з часу надходження матеріалів кримінального провадження до суду, потерпілий ОСОБА_5 не був присутнім у жодному судовому засіданні, про дату, час та місце всіх судових засідань повідомлявся належним чином рекомендованою поштовою кореспонденцією, при цьому потерпілий протягом близько 5-6 років проживає та працює за кордоном, у Польщі. Вказане кримінальне провадження розпочато слідчим за заявою потерпілого відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК та є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, однак потерпілий протяом тривалого часу, будучи обізнаним про те, що судом розглядається кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення за його заявою та в якому він визнаний потерпілим, а також ознайомленим з правами та обов`язками потерпілого, свідомо нехтує своїми процесуальними обов`язками, не вживає будь-яких заходів щодо активної участі у судових засіданнях, а факт його проживання за кордоном не є поважною причиною для неявки у судові засідання, що свідчить про відмову потерпілого від підтримання обвинувачення.

В судове засідання, призначене на 31.05.2023 року потерпілий ОСОБА_5 та його представник повторно не з`явились, потерпілий ОСОБА_5 про причини неявки суд не повідомив, представником потерпілого - ОСОБА_6 подано на електронну пошту суду клопотання, в якому вказує про неможливість прибуття у судове засідання у зв`язку із сімейними обставинами та повідомив, що потерпілий ОСОБА_5 перебуває у Республіці Польща та не може забезпечити особисту явку у судове засідання до Залізничного районного суду м. Львова.

Доказів поважності причин неявки у судове засідання представником потерпілого суду не представлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав раніше подане ним клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвнувачення, оскільки участь потерпілого є обов`язковою, а потерпілий свідомо без поважних причин жодного разу не з`явився в судові засідання.

Прокурор ОСОБА_3 у суді проти закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України з підстав відмови потерпілого від обвинувачення заперечила, покликаючись на те, що положеннями ст. 340 КПК України регламентовано підстави та порядок відмови від підтримання прокурором державного обвинувачення та право потерпілого підтримувати обвинувачення у суді. Частиною 6 ст. 340 КПК України визначено, що повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому законом порядку, без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття після настання обставин, передбачених у частинах другій і третій ст. 340 КПК України, тобто тільки після відмови прокурора від державного обвинувачення та надалі згоди потерпілого на підтримання обвинувачення у суді, прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закрииття кримінального провадження. Звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові № 367/3236/19 від 03.11.2022 року вказує, у випадку застосування наслідків за ч. 6 ст. 340 КПК України, на необхідність дотримання відповідного процесуального порядку, а саме застосуванню ч. 6 ст.340 КПК повинна передувати відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення, оскільки без такої, навіть за умови неявки потерпілої у судові засідання, не можна вважати, що кримінальне провадження набуло форми приватного і прирівнювати таку неявку до відмови від обвинувачення. У даному провадженні прокурором не заявлено про відмову від підтримання обвинувачення, а тому, із врахуванням наведеного, просила у задоволенні клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження відмовити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Із змісту обвинувального акта вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке, відповідно до норм ч. 1 ст. 477 КПК України, відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

У відповідності до ст. 57 КПК України потерпілий зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку за ч.1 ст. 125 КК України відповідно до супровідного листа надійшов до Залізничного районного суду м. Львова 12.01.2022 року.

Ухвалою судді від 14.01.2022 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання та надалі, у межах здійснення судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні, судом призначалось близько п`ятнадцяти судових засідань, про дату, час та місце проведення яких рекомендованою поштовою кореспонденцією потерпілому скеровувались судові виклики.

Потерпілий ОСОБА_5 з моменту надходження 12.01.2022 року кримінального провадження на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова, на виклики у судові засідання жодного разу не прибув, судом неодноразовом вживались заходи для завчасного повідомелння та забезпечення явки потерпілого у судові засіданні, однак конверти, якими скеровувались судові повістки про виклик потерпілого у судові засідання повернуто на адресу суду неврученими адресату із відмітками згідно довідок «Укрпошта» про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вдресою».

Крім того, судові засідання, які призначались зокрема на 14.03.2022 року, 13.04.2022 року, 17.05.2022 року, 08.06.2022 року, 30.06.2022 року, 15.09.2022 року, 30.11.2022 року, 02.03.2023 року, 25.04.2023 року, 18.05.2023 року відкладались відповідно до письмових заяв представника потерпілого ОСОБА_6 про неможливість забезпечення особистої явки в судове засідання та у зв`язку із перебуванням потерпілого ОСОБА_5 та поновленням документів, які нададуть йому можливість прибути в Україну, однак при цьому, будучи достовірно обізнаним про перебування кримінального провадження протягом тривалого часу на розгляді у суді та необхідності явки у судові засіданні, а також будучи належним чином повідомленим про дати, час та місце проведення таких, потерпілим жодного разу не було представлено до клопотань про відкладення доказів наявності в нього поважних причин, які б перешкоджали забезпеченню особистої явки до суду.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, «Каракуця проти України» від 16.05.2017 року).

Відповідно до ст.9 ч.6 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, згідно якої зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Так, частиною 6 ст. 340 КПК України регламентовано, що повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом у інший спосіб), без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття після настання обставин, передбачених у частинах другій і третій цієї статті, прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закриття кримінального провадження за відповідним обвинуваченням.

За встановлених у даному кримінальному провадженні обставин, суд вважає доведенимтой факт, що потерпілий будучи протягом тривалого часу обізнаним про те, що судом розглядається кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, в якому він визнаний потерпілим, будучи ознайомленим з правами та обов`язками потерпілого, свідомо нехтує покладеними на нього процесуальними обов`язками, не вживає будь-яких заходів щодо активної участі в судових засідання, проживає за кордоном, що у жодному разі не може слугувати поважною причиною для неявки судові засідання, покликаючись на наявність причин неможливості забезпечення явки не представив суду жодних доказів на підтвердження поважності таких та вжиття зі своєї сторони відповідних заходів для забезпечення явки на виклик суду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі якщо, потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством;

Згідно ч.7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п.7 ч. 1 ст. 287 КПК України, виявились під час судового провадження, у такому випадку суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст.477, п.7 ч. 1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

При цьому, щодо покликань прокурора на постанову Верховного Суду № 367/3236/19 від 03.11.2022 року слід звернути також увагу на те, що у такій Верховним Судом у вказаній справи зазначено, що місцевим судом залишено поза належною увагою положення ст. 325 КПК, згідно з якою, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу та суд першої інстанції не використав названих можливостей, наданих КПК, в повній мірі та не забезпечив належного розгляду кримінального провадження.

Разом з тим, у межах розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 судом вживались всі передбачені чинним КПК заходи для забезпечення належної процесуальної поведінки потерпілого, зокрема судом неодноразово ухвалами суду від 15.09.2022 року, 30.11.2022 року, 02.03.2023 року накладалось грошове стягнення на потерпілого ОСОБА_5 .

При цьому, зважаючи, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відповідно до норм ч. 1 ст. 477 КПК України, відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а участь прокурора у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є додатковою правовою гарантією забезпечення прав потерпілого у кримінальному провадженні, обставини вчинення кримінального правопорушення достовірно відомо лише потерпілому, який свідомо нехтує викликами суду, відтак суд розцінює таку процесуальну поведінку потерпілого як відмову від подальшого підтримання обвинувачення.

Керуючись ст. 284, 340, 372, 477 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001361 від 19.04.2016 року, закрити у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали знаходиться у справі № 462/ 6388/16-к.

Суддя: ОСОБА_1