04.09.2023
Справа № 642/4687/23
н/п 1-кс/642/2418/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого в м. Полтаві щодо невнесення відомостей до ЄРДР, -

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вище вказана скарга заявника, в порядку п.1 ч.1ст.303 КПК України, щодо невнесення слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14.08.2023 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що заявник ОСОБА_3 14.08.2023 року на електронну скриньку Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Харкові) була надіслана заява, підписана КЕП, про вчинення кримінального правопорушення. У заяві про кримінальне правопорушення було викладено обставини, які на переконання заявника, свідчать про службове підроблення ухвали, датованої 09 серпня 2023, по справі № 520/5450/23, вчинене суддею Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 . Так ним зазначалось, що ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 від 10.07.2023 року було прийнято до свого провадження справу № 520/5450/23 за позовом ОСОБА_3 до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень, та стягнення з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь у відшкодування завданої йому протиправними рішеннями та вищезазначеною незаконною бездіяльністю Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції моральної шкоди грошову суму у розмірі 75 000 грн.

Заявник вказував, що справа мала бути розглянута відповідно до ч. 4 ст. 287 КАСУ протягом 10 днів, тобто до 20.07.2023, однак станом на 05.08.2023 справу не було розглянуто.

Такі дії на переконання заявника свідчили про упередженість судді.

05.08.2023 ним заявлено відвід судді ОСОБА_5 і ця заява, подана через модуль Електронний суд, була зареєстрована та передана судді ОСОБА_5 07.08.2023. Згідно ч. 11 ст. 40 КАСУ питання про відвід

14.08.2023 суддя Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 в Автоматизованій системі документообігу суду створив ухвалу, якою визнав заявлений ним відвід судді необґрунтованим, але заявник вважає, суддя при цьому вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, а саме вніс до ухвали завідомо неправдиві відомості щодо дати її ухвалення 09 серпня 2023 замість належної дати 14.08.2023, підписавши її своїм кваліфікованим електронним підписом.

На переконання заявника ухвали не існувало 09.08.2023, оскільки до ЄДРСР ухвалу було надіслано суддею лише 14.08.2023 і на час подання скарги не відображено в ЄДРСР, хоча за законом будь-яке із судових рішень надсилається до ЄДРСР невідкладно в день його ухвалення.

Завник вказує, що відомості за заявою в порушення вимог ст. 214 КПК України до ЄРДР не внесені.

Заявник просить зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Харкові) (вул. Євгена Котляра, 7, м. Харків, 61052) внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 14.08.2023 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України службове підроблення ухвали, датованої 09 серпня 2023, по справі № 520/5450/23, вчинене встановленою відомою особою суддею Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 , з надісланням заявнику на його електронну адресу витягу з ЄРДР протягом 24 годин з моменту внесення відомостей до ЄРДРУ

Заявник в судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутністю, скаргу підтримує.

Представник Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві у судове засідання не з`явився.

Згідно з вимогами ч. 3ст.306КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим його розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши доводи поданої скарги та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Пунктом 1 частини 1статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 14.08.2023 року на електронну скриньку Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого в м. Полтаві направив заяву про кримінальне правопорушення, у якій ним повідомлялось про обставини, які на його переконання свідчать про вчинення суддею Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення яке полягає у службовому підробленні ухвали суду.

Відомості до ЄРДР за вказаною заявою внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п.4 ч.5 ст.214 КПК України та пп.1 п.2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Частиною 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваження щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор, яким відповідна заява, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення були подані.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з цим, у заяві ОСОБА_3 від 14.08.2023 року не наведено об`єктивних даних та не подано доказів, які свідчили б про ознаки кримінальних правопорушень.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, а визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення під час внесення до ЄРДР є виключною дискрецією слідчого/прокурора, який визначає її на підставі зазначених у заяві відомостей, фактів про вчинення кримінального правопорушення (п. 5 ч. 5ст. 214 КПК України)

Так, ч. 5 ст. 214 КПК визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, сама норма кримінального процесуального закону опосередковано містить вимогу наявності у заяві, повідомленні відомостей про кримінальне правопорушення, а саме наявність ознак кримінального правопорушення.

Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею, апеляційним судом самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

Слідчий суддя зазначає, що у Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).

Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.06.2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України.

Тобто, незгода учасника судового процесу з діями судді під час розгляду справи не може мати безумовним наслідком реєстрації заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Викладені в заяві про внесення відомостей до ЄРДР обставини , як видно , зводяться до незгоди із прийнятим суддею процесуальним рішенням та із зазначенням відомостей про дату внесення судових рішень до ЄДРСР.

При цьому, заявником ОСОБА_3 в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення суддею при ухваленні судового рішення, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що зазначених у заяві ОСОБА_3 фактичних даних недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, тобто суспільно небезпечного винного діяння (дія або бездіяльність) , тому не встановлено правових підстав для зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР , як про те просить скаржник у скарзі на бездіяльність, що полягає в невнесенні відомостей до ЄРДР.

Незгода особи з прийнятим судовим рішенням та посилання на дату направлення судового рішення до ЄДРСР не може бути безумовним приводом до внесення до ЄРДР заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.

Певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних не має, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відтак, враховуючи викладене, а також те, що заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення фактично зводиться до непогодження із процесуальними діями судді, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя не вбачає порушень ст. 214 КПК України у діях відповідальних осіб Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого в м. Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення суддею.

З огляду на це, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 303, 306-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

У задоволенні скарги відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1