КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/415/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 392 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком дії на строк 60 днів до 29 липня 2023 року.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України /ЄУН 404/3235/20/.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції, за клопотанням прокурора, розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_8 .

За наслідками розгляду клопотання прокурора судом постановлено продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, - можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховано судом і тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений ОСОБА_8 , адвокат, який здійснює його захист, оскаржують ухвалу суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У кримінальному провадженні, по епізоду злочинного діяння, інкримінованого ОСОБА_8 , допитані свідки та потерпілий, триває дослідження письмових матеріалів справи.

Обвинувачений має співмешканку та дитину, має місце проживання.

Крім того, ОСОБА_8 тримається під вартою тривалий строк.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вказує, що перебуває під вартою три роки, потерпілий допитаний у кримінальному провадженні півтори роки назад і не має жодних претензій до нього, судові засідання відкладаються, розгляд справи - затягується.

Також вказує, що він перебуває у цивільному шлюбі та має малолітню дитину.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційних скарг, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України /ЄУН 404/3235/20/.

Обвинувачений ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні тримається під вартою з 2020 року; у справі розпочато і триває судове слідство. Кримінальне провадження складне, багатоепізодне, налічує декілька обвинувачених, яким пред`явлене обвинувачення за декількома статтями закону України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк до семи років. Кримінальне правопорушення є умисним і корисливим, інкриміноване вчиненням у співучасті.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Обвинувачений ОСОБА_8 не навчається, безробітний, посередньо характеризований, неодружений, є уродженцем й громадянином іншої держави, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.

ОСОБА_8 є судимою особою, за вчинення умисного, корисливого, тяжкого злочину.

Нове кримінальне правопорушення інкримінується вчиненям під час іспитового строку.

Вказане свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, асоціальність його поведінки, що підвищує його суспільну небезпеку.

Враховуючи зазначене, є підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи міру покарання, яка може загрожувати йому у разі визнання його винуватим, може чинити спроби переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи відсутність у ОСОБА_8 заробітку та сталого джерела до існування, його кримінальну історію у минулому (судимість за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення), те, що вчинення нового кримінального правопорушення інкриміноване при не знятій та непогашеній судимості та під час іспитового строку, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений має схильність до протиправної асоціальної поведінки, нехтування правом законного володіння майном, а отже, може вчинити нові кримінальні правопорушення за умови обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, і становить суспільну небезпеку.

Крім того, зауважується, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні вимагання грошових коштів, групою осіб, шляхом погроз застосування фізичного насильства щодо потерпілого, підозрюваному відомо місце проживання потерпілого, а тому наявні підстави вважати, що існує ризик незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою примусити вказаних осіб відмовитися або змінити свої показання.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, спростовується наведеним вище.

Наявність на малолітньої дитини, уособлено, зважаючи на інші обставини, зазначені вище, не впливає на обґрунтованість застосування стосовно обвинуваченого такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком дії на строк 60 днів до 29 липня 2023 року, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3