справа №176/2416/22
провадження №1-кп/176/61/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка, Запорізької області, громадянина України, середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утримані одну малолітню дитину, не маючого інвалідності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз засуджений 05 квітня 2023 року вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, звільненого від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків передбачених ст.76 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року за №0000177,

з участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено Указом Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року, який продовжено Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року, строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022року, який продовжено Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, строком на 90 діб.

Так, 27.04.2022 року приблизно о 23 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , проходив поблизу буд. АДРЕСА_2 та помітив, що біля вказаного будинку на лавочці спить раніше його незнайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а під лавкою знаходилася барсетка. Після чого ОСОБА_3 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не бачить їх, відкрив барсетку, де виявив шкіряний гаманець чорного кольору та дві банківські картки, на яких, як зрозумів останній, можуть бути грошові кошти, які він вирішив викрасти. В той час, а саме приблизно о 23 год. 05 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, таємно викрав шкіряний гаманець чорного кольору та дві банківські картки, на яких знаходилися грошові кошти на загальну суму 105 700 грн., що належать потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого розуміючи, що на банківських картках, АТ КБ «ПриватБанк», що належать потерпілому ОСОБА_6 , а саме: № НОМЕР_1 картка № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , картка № НОМЕР_4 наявні грошові кошти, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, повторно, в умовах воєнного стану, в період часу з 27.04.2022 по 29.04.2022, шляхом підбору пін-кодів до вказаних банківських карток ОСОБА_3 здійснив крадіжку грошових коштів на загальну суму 97 344 грн. (дев`яносто сім тисяч сорок чотири гривень), якими розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_3 , 27.04.2022 року приблизно о 23 год. 05 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_2 , в барсетці потерпілого ОСОБА_6 виявив дві платіжні банківські картки, АТ КБ «ПриватБанк», які згідно виписки по картковим рахункам АТ КБ «ПриватБанк» належать потерпілому ОСОБА_6 , а саме: № НОМЕР_1 картка № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 картка № НОМЕР_4 , на яких знаходилися грошові кошти на загальну суму 105 700 грн.

Побачивши вказані картки, у ОСОБА_3 відразу виник корисливий умисел направлений на викрадення вищевказаних платіжних карток з метою подальшої крадіжки грошових коштів, що знаходилися на їх рахунку та які належать ОСОБА_6 , шляхом здійснення операцій по зняттю грошових коштів з вказаних карток. Взявши вказані платіжні картки до рук, ОСОБА_3 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника платіжної карти чи її повернення, отримав її в своє повне розпоряджання та усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, незаконно заволодів офіційним документом, який в подальшому дав змогу вчинити йому ряд інших злочинів.

У відповідності до Закону України «Про інформацію» від 2 квітня 1992 року, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» від 2 жовтня 2001 року, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року п. 1 ст. 5 та ст. 200 КК України платіжні банківські картки є електронним платіжним документом.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 2 квітня 1992 року, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» від 2 жовтня 2001 року, п. З ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Один із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби, серед яких є платіжні картки, які є емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або в банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до примітки ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

08 травня 2023 року між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 , якій на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 08.05.2023 року і призначити обвинуваченому узгоджене покарання та задовольнити позов потерпілого.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному проваджені. Позовні вимоги підтримує.

Обвинувачений в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому повністю і беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та строку покарання. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Зазначив, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Відмовився від справедливого судового розгляду кримінального провадження. Зазначив, що повністю розуміє наслідки обмеження апеляційного та касаційного оскарження вироку суду ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості. Позовні вимоги потерпілого визнає.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим та прокурором.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали судового провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є за ч.1 ст.185 КК України - тяжким злочином, за ч.1 ст.357 КК України - кримінальним проступком.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в повній мірі розуміє положення ст.ст. 394, 424, 473, 474,476 КПК України, ст.389-1 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд, з`ясував у обвинуваченого та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер кожного обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.1 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, в присутності захисника, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати:

- за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану;

- за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Обвинуваченому слід призначити узгоджений сторонами угоди про визнання винуватості вид та строк покарання.

Сторони угоди /прокурор та обвинувачений/ домовились про призначення ОСОБА_3 , узгодженого покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.357 КК України - у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначити за даними кримінальними правопорушеннями, ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Жовтоводського міського суду від 05.04.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за даними кримінальними правопорушеннями, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі

строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування остаточного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалість якого визначить суд та покладенням на нього обов`язків, передбачених:

- п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Потерпілим ОСОБА_6 подано позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 97144 грн., яка складається із суми викрадених у нього грошей з банківської картки.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкоди, завдана неправомірними діями майну фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В даному випадку, в судовому засіданні цивільний відповідач /обвинувачений ОСОБА_3 / заявлені позовні вимоги визнав повністю, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог, так як вони цивільним позивачем підтверджені відповідними даними, а тому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, як і щодо питання добровільності визнання відповідачем.

Враховуючи те, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно було завдано матеріальну шкоду потерпілому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 97 144 грн.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На день ухвалення вироку, строк дії запобіжного заходу закінчився.

Сторони узгодили долю речових доказів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 128, 369-371, 373, 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 травня 2023 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, яка укладена між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначити за даними кримінальними правопорушеннями ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за даними кримінальними правопорушеннями, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 /три/ роки.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язків, передбачені:

- п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 97 144 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

1.Гаманець чорного кольору «Таіііап», який поміщено до полімерного

пакету, опечатано та який передано до камери зберігання речових доказів ВП

№5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція

№1415) - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

2.Два електронні носії СD R диск з вх.№2755032-ВБ виданий представником АТ КБ «Приватбанк» та СD R диск із записом з камер

відеоспостереження «Безпечне місто», які зберігаються при матеріалах

кримінального провадження - залишити матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої ст.389 -1 КК України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя