У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3379/23

№ 1-кс/183/1875/23

15 травня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про продовження строку тримання підозрюваного під вартою у кримінальному провадженні № 0000407 від 20.03.2023 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про продовження строку тримання підозрюваного під вартою у кримінальному провадженні № 0000407 від 20.03.2023 стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19 березня 2023 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в громадському місці, а саме на другому поверсі кафе «Пентагон», що розташоване по вул. Українській, 5А, м. Новомосковська Дніпропетровської області, де він зустрів раніше не знайомих йому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з якими у нього раптово виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 з хуліганських мотивів.

Реалізуючи вказаний умисел, 19 березня 2023 року приблизно о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, на другому поверсі кафе «Пентагон», керуючись раптово виниклим умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині, використовуючи малозначний та нікчемний привід, з хуліганських мотивів, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, виражаючи явну неповагу до суспільства, що виразилося в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, виявляючи особливу зухвалість відносно ОСОБА_9 , з метою заподіяння йому смерті, маючи при собі невстановлений в ході досудового розслідування пістолет, дістав його зі своєї сумки, підійшов на близьку відстань до ОСОБА_9 , та здійснив один постріл в область грудної клітини останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення грудної клітини із ушкодженням правого шлуночку серця, крізне ушкодження лівої печінки та крізне ушкодження шлунку, внаслідок яких останній помер.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів.

19.03.2023 о 23 годині 45 хвилин затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 .

20.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

20.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними протоколу огляду місця події від 19.03.2023, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

21.03.2023 підозрюваному ОСОБА_6 слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 травня 2023 року.

Строк досудового розслідування закінчується 20 травня 2023 року, але закінчити кримінальне провадження та направити на теперішній час обвинувальний акт до суду неможливо у зв`язку з тим, що не виконані всі необхідні слідчі та процесуальні дії. На теперішній час необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної експертизи за результатами проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , долучити висновок судової експертизи за напрямком дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, долучити висновок судової експертизи зброї, долучити висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи, провести інші слідчі дії необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування, ознайомити підозрюваного ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_14 з матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; вручити підозрюваному під відповідну розписку копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який врахований судом при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який під час досудового розслідування не зменшився та обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, та він розуміє, що у разі визнання його судом винним у його вчиненні його може буде засуджено судом до позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або на довічне позбавленням волі, після вчинення інкримінованого злочину 19.03.2023 з місця події втік. Тому маючи можливість вільного пересування, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, 02.03.2020 ОСОБА_6 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 263 ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі із встановленням іспитового строку 3 роки, та до теперішнього часу не звільнений судом від відбування від покарання. Отже, існує ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень у разі перебування на волі.

Застосування до ОСОБА_6 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні не надано. У зв`язку з цим захисники просили змінити запобіжний захід своєму підзахисному на цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання слідчого та захисників, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

За нормою ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З досліджених слідчим суддею доказів убачається, що стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

У справі «Геращенко проти України» (рішення від 07.11.2013, пар.99) Європейський суд зазначив, що тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) законності її продовжуваного тримання під вартою.

Згідно з п. 36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москоленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд вважає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, таку правову позицію Європейський суд з прав людини виклав в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії» та п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_6 ; та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній, будучи раніше судимим, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину в період іспитового строку.

На думку слідчого судді прокурор надав переконливі аргументи в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання підозрюваного під вартою.

Суд враховує наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, де він і зареєстрований, оскільки останній одружений. За місцем мешкання ОСОБА_6 характеризується позитивно. Однак, слідчий суддя враховує також і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Означене є беззаперечною підставою для продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Також, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень з огляду на те, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 останнього звільнено від відбування покарання призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.03.2020 по закінченню іспитового строку, оскільки вказана обставина не спростовує самого факту перебування ОСОБА_6 на іспитовому строку, як наслідок підозри його у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, і відповідно, ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає, що враховуючи конкретні обставини справи, встановлені під час судового розгляду клопотання слідчого, суспільний інтерес, особу підозрюваного, з огляду на існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, слід продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, визначених КПК України.

Отже, ані підозрюваним ОСОБА_6 , ані його захисниками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відхилення позиції сторони захисту щодо зміни раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 176-178, 180, 183, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про продовження строку тримання підозрюваного під вартою у кримінальному провадженні № 0000407 від 20.03.2023 стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 19 червня 2023 року.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Повний текст ухвали складено і оголошено 16 травня 2023 року о 08 годині 30 хвилин.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1