Справа № 947/1841/20
Провадження № 1-кс/947/8805/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання представника адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ГО «Добрі справи», про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ГО «Добрі справи», звернувся до суду з клопотаннями про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження №0001096, а саме: нежитлового приміщення №508 загальною площею 462,8 кв.м., за адресою: м.Одеса, вул..Пушкінська, 2, посилаючись на необґрунтованість такого арешту та відсутність потреби у подальшому його застосуванні, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження унеможливлює передачу зазначеного майна законному власнику територіальній громаді м.Одеси.

Слідчий заперечувала на задоволенні клопотання, посилаючись на те, що майно визнано речовим доказом, на даний час перебуває на огляді, та просила розглянути клопотання без її участі, звернувшись до суду з відповідними заявами.

Представник та прокурор просили розглянути клопотання без їх участі, звернувшись до суду з відповідними заявами.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Арешт вказаного у клопотанні майна накладений відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.174 ч.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково зокрема, слідчим суддею під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

На теперішній час досудове слідство не завершено, крім того, зазначене майно є об`єктом кримінального правопорушення та визнано речовим доказом, тобто потреба в застосуванні подальшого арешту не відпала.

Додані до клопотання матеріали не місять данні про те, що на теперішній час необхідність у подальшому арешті минула.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів предмету кримінального правопорушення, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

В зв`язку з чим, вважаю, що на теперішній час, підстав для скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадження №0001096, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ГО «Добрі справи» про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001096 відмовити.

Ухвала, відповідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1