печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

23 червня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників - адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо можливості призначення кримінального провадження у судове засідання

В С Т А Н О В И В :

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи, наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 , заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору посилаючись на його невідповідність вимогам визначеним ст.291 КПК України.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 , заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала думку своїх захисників.

Прокурор заперечувала проти задоволення заявлених клопотань.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно з п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Крім того, обставинами, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, що чітко має бути викладено в даному обвинувальному акті.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Проте, в даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення викладене не конкретно, в ньому не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, що істотно впливає на визначення підсудності в даному кримінальному провадженні та порушення якої в подальшому тягне за собою скасування будь-якого рішення, прийнятого за наслідками розгляду кримінального провадження.

Окрім того формулювання обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_7 за своїм змістом значно менше ніж викладені фактичні обставини, які були встановлені під час досудового розслідування та які викладені у формі діалогу та є не конкретним, оскільки містить у собі відсилку на пункти 1-12 фактичних обставин. Також у викладеному обвинуваченні не конкретизовано з використанням наданої влади чи службового становища ОСОБА_7 вчинила інкриміновані їй дії.

З тексту обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення не містить викладу об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, які входять до предмету доказування, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , а тому не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст. 369 КК України, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону висунуто не конкретне.

Пункти а), в) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ) встановлює: Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У рішенні ЕСПЛ «Маттоціа проти Італії», від 25 липня 2000 р. зазначено: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні ЄСПЛ, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р. суд зазначив, що «положення п.«а» ч. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

Окрім того, в обвинувальному акті не зазначено наявність чи відсутність потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Також, правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , викладена не конкретно, оскільки не зрозуміло чи з використанням наданої їй вдали чи службового становища остання вчинила протиправні дії.

За таких обставин суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

Інші обставини, на які посилається у своєму клопотання сторона захисту не є підставами для повернення обвинувального акту.

Також суд вважає, що клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Так, 30.09.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2021 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 30.03.2023.

25.03.2023 стороні захисту відкрито матеріали досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження та 31.05.2023 стороною захисту завершено ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що підтверджується відповідним протоколом та обвинуваченій вручен обвинувальний акт.

01.06.2023 обвинувальний акт скерований до суду.

Таким чином судом не встановлено порушень строку досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, а відтак і відсутні підстави для задоволення клопотання сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314 КПК України,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України - повернути прокурору.

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1