Справа № 303/6132/23
Провадження № 1-кп/303/488/23
Рядок стат. звіту 387
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000528 від 13.12.2022 р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді гранатометника 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 1 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 24.09.2022 був відсутній на ранковому шикуванні підрозділу в пункті постійної дислокації в АДРЕСА_2 , та був відсутній на службі по 11.10.2022 до моменту свого самостійного прибуття до пункту постійної дислокації, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

Він же, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, повторно, 05.11.2022 самовільно залишив розташування підрозділу в пункті тимчасової дислокації та був відсутній на службі по 12.01.2023 до моменту свого самостійного прибуття до пункту постійної дислокації частини в АДРЕСА_2 .

Він же, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, повторно, 20.01.2023 самовільно залишив розташування підрозділу в пункті постійної дислокації в АДРЕСА_2 та був відсутній на службі по 02.06.2023, а саме до моменту самостійного прибуття до органу досудового розслідування в АДРЕСА_3 .

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України, так як він вчинив кримінальне правопорушення (злочин) самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, пояснивши, що з 24.09.2022 року по 11.10.2022 року, з 05.11.2022 року по 12.01.2023 року та з 20.01.2023 року по 02.06.2023 року без поважних причин самовільно залишив розташування підрозділу в пункті постійної дислокації в АДРЕСА_2 . У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати. Просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, для можливості продовжити військову службу, яку він несе з 2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, є учасником бойових дій, хворіє на захворювання, які пов`язані з проходженням військової служби, а також на захворювання, які не пов`язані з проходженням військової служби у зв`язку з чим є обмежено придатним до військової служби, за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за амбулаторною медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні в медичних лікувальних закладах МОУ та МОЗ перебував 02.08.2022 р. 19.08.2022 р. КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, він є учасником бойових дій.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину повторно.

Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.407 КК України.

Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Слід зазначити, що станом на час розгляду справи набрав чинності Закон України від 13 грудня 2022 року № 2839-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який набув чинності з 27 січня 2023 року та відповідно до якого внесені зміни до статті 75 КК України, що значно погіршують становище особи. Таким чином, суд вважає за необхідне при призначенні покарання, із урахуванням статті 5 КК України, застосувати положення статті 75 КК України, які діяли на час скоєння інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, оскільки такі поліпшують становище обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.370, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 03 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1