Справа № 359/2669/23
Провадження №1-в/359/101/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2021 року, зміненого згідно ухвали Київського апеляційного суду від 26.05.2022 року, за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70, ч.5 ст. 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із зарахуванням строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

в с т а н о в и в :

22.03.2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким.

У клопотанні захисник засудженого зазначає, що ОСОБА_5 на момент написання відповідної заяви вже має пільгу на застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. За період відбування не має стягнень, виконує обов`язки засудженого, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, має міцні соціальні зв`язки та спілкується з рідними. Немає можливості працевлаштуватись внаслідок інвалідності ІІ групи.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд застосувати до нього ст. 82 КК України та замінити йому невідбуту частину покарання на більш м`який вид покарання у виді виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави щомісячно.

В судовому засіданні захисник та засуджений клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Прокурор та представник колонії проти задоволення клопотання заперечили, зважаючи на відсутність відповідного місця роботи у засудженого та недотримання порядку, визначеного КВК України щодо погодження органами пробації відповідного можливого місця роботи засудженого. Крім того, засуджений не був працевлаштований на території виправної установи і немає заохочень

Також суду надано особову справу засудженого для розгляду клопотання останнього та оновлену характеристику станом на 14.04.2023 року.

Заслухавши думку захисника, засудженого, представника колонії та прокурора, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд не знаходить підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, виходячи з наступних міркувань.

ОСОБА_5 засуджений за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2021 року, зміненого згідно ухвали Київського апеляційного суду від 26.05.2022 року, за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70, ч.5 ст. 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із зарахуванням строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Початок строку: 24.12.2020 року. Кінець строку: 11.02.2024 року. Право на застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України, настало 11.08.2021 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 24.12.2020 року. Під час знаходження в ДУ «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

03.08.2022 року прибув до ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)» для подальшого відбування покарання. За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, до праці не залучений за власного небажання.

ОСОБА_5 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; вимоги адміністрації, встановлені законодавством, виконує; приймає участь у роботах по благоустрою установи, але потребує контролю з боку адміністрації установи у зв`язку з особистою неорганізованістю; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, однак достатніх навичок для самостійного їх виконання не має; за характером спокійний, врівноважений, поміркований; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє розумну соціально - корисну активність в організації їх роботи.

01.09.2022 року засуджений розглядався на комісії установи щодо можливості переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки він не ставав на шлях виправлення.

Також, 01.09.2022 року засуджений розглядався на комісії установи щодо можливості заміни покарання на більш м`яке, однак ОСОБА_5 було відмовлено, зважаючи на те, що останній не став на шлях виправлення.

Так само ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні пільги щодо умовно-дострокового звільнення 01.09.2022 року з підстав того, що останній не довів свого виправлення.

На профілактичному обліку установи не перебуває. Згідно вироку має позов, однак виконавчий лист до установи не надходив. Вину у скоєному злочині визнав.

Статтею 82 КК України передбачено, особи, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що засуджений не підпадає під дію положень ст. 82 КК України, так як процес його виправлення не досягнув тієї стадії, що відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Так, засуджений відбуває покарання в установі з 03.08.2022 року, однак не бажав працевлаштуватись за наявності інвалідності ІІ групи. Питання про працевлаштування засудженим самостійно не піднімалось, про що свідчать матеріали особової справи, досліджені судом. Можливість працевлаштування на дільниці «Поклейки паперових пакетів», на думку суду, існувала, незважаючи на наявність у ОСОБА_5 інвалідності ІІ групи.

За час відбування покарання ОСОБА_5 заохочень не отримував, а висновки комісії установи свідчать, що останній не стає на шлях виправлення, незважаючи на наявність відкритої пільги.

З огляду на вказане, у суду відсутні достатні докази тому, що ОСОБА_5 заслуговує на застосування більш м`якого покарання.

Крім того, суд не має правових підстав для застосування більш м`якого покарання у виді відповідного терміну обмеження волі, зважаючи на наявність у засудженого інвалідності ІІ групи, що заборонено Кримінальним законом (ч.3 ст. 61 КК України).

В той же час, суд немає правових підстав для застосування і іншого більш м`якого покарання у виді виправних робіт з відповідним щомісячним відрахуванням відсотків від заробітної плати на користь держави, оскільки відповідного підприємства, установи чи організації, на яку має намір працевлаштуватися ОСОБА_5 не встановлено. Зазначені обставини підтвердила і сторона захисту, знову ж таки, зважаючи на наявність інвалідності у засудженого, що перешкоджає знайти відповідне місце роботи.

З цього приводу, суд розуміє ситуацію що унеможливлює самостійний пошук відповідного місця роботи з урахуванням стану здоров`я засудженого та інвалідності останнього, однак вважає, що це право останнього, а не обов`язок держави забезпечити таку можливість. В той же час, суд, повторно звертає увагу на те що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і не довів що став на шлях виправлення у цьому зв`язку.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_5 , оскільки відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст.82 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого, а застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є передчасним.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 82 КК України, ст. 158 КВК України, та керуючись ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 18.04.2023 року.

Суддя ОСОБА_1