Номер провадження 1-кп/243/792/2023
Номер справи 243/3990/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року місто Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 кримінальне провадження № 0000241 від 12.07.2023 на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженки м.Слов`янськ Донецької області, яка має базову загальну середню освіту, не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час досудового розслідування 14.08.2023 між ОСОБА_6 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, письмовий дозвіл на укладення якої прокуророві у відповідності до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України був наданий потерпілим ОСОБА_4 .

За змістом обвинувального акту кримінальне правопорушення було вчинене при наступних обставинах.

11 липня 2023 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі своєю тіткою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_1 , на кухні вживали спиртні напої.

Цього ж дня приблизно об 11 год. 30 хв., знаходячись в зазначеному місці між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у останньої виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , знаходячись у вказаному місці, у вказаний час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, схопила правою рукою кухонний ніж, який лежав на столі, та, знаходячись ззаду, нанесла не менше двох ударів в поперек спини потерпілого ОСОБА_4 . Доводячи свій єдиний злочинний умисел до кінця, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в той же час, перебуваючи у тому ж місці, тримаючи в правій руці кухонний ніж та знаходячись навпроти, нанесла не менше одного удару в передню черевну порожнину потерпілого ОСОБА_4 .

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні наступні тілесні ушкодження, а саме: колото-різана рана пахвової ділянки ліворуч, проникаюча в черевну порожнину з пораненням тонкої кишки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, а інші рани (колото-різані рани попереку) як у сукупності, так і окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 у скоєнні цього кримінального правопорушення визнала себе винною у повному обсязі та просила затвердити угоду про визнання винуватості від 14.08.2023, яку було нею укладено з прокурором. Вона розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення нею кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки.

З досліджених судом матеріалів кримінального провадження встановлені наступні обставини.

Висновком експерта № 69 від 26.07.2023, складеним в результаті проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що згідно наданих медичних документів при обстеженні у хірургічному відділенні КНП Міська клінічна лікарня м.Слов`янська 11.07.2023 у ОСОБА_4 виявлено: Рана в ділянці волосяної частини голови, попереку та паховій ділянці ліворуч. Після обстеження та оперативного лікування встановлено клінічний діагноз: Колото-різана рана живота, проникаюча у черевну порожнину з пораненням тонкої кишки. Утворились ушкодження незадовго до звертання у лікарню внаслідок взаємодії з твердим предметом (предметами), маючим обмежену контактуючу поверхню (забійна рана голови) та предметом (предметами), маючим колото-ріжучі властивості, можливо ножом або предметом, схожим на нього (колото-різані рани попереку та пахвової ділянки ліворуч). Колото-різана рана пахвової ділянки ліворуч, проникаюча в черевну порожнину з пораненням тонкої кишки, за ознакою небезпеки для життя згідно п.2.1.3.к) правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, а інші рани як у сукупності, так і окремо, зазвичай загоюються протягом не більш як три тижні, тому згідно п.2.3.1.а) правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Для спричинення зазначених тілесних ушкоджень значної сили не потрібно. Напрямок дії травмуючого предмета в ділянці рани лівої пахвової ділянки - знизу доверху, спереду назад, справа ліворуч (згідно медичної картки). Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, слід вважати, що в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий та нападник неодноразово змінювали своє місцерозташування. Після отримання всіх тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати цілеспрямовані дії.

Висновком експерта № 69/1 від 02.08.2023, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що не виключено, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 , як в ділянці попереку, так і в ділянці живота, могли утворитись внаслідок дії ножа, представленого на експертизу, або йому подібним.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 14.08.2023 між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та підозрюваною ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрювана ОСОБА_6 у повному обсязі визнала свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, зобов`язалася беззастережно визнати винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти слідству та прокуратурі у розслідуванні кримінального провадження, не продовжувати злочинну діяльність у подальшому. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке ОСОБА_6 повинна нести за вчинене кримінальні правопорушення, а саме позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій. Угода була підписана прокурором ОСОБА_3 , підозрюваною ОСОБА_6 та її захисником адвокатом ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив про те, що при укладанні даної угоди від 14.08.2023 були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_6 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні також просила затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 14.08.2023, беззастережно підтвердила визнання нею винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив про відсутність заперечень щодо укладення прокурором угоди про визнання винуватості з ОСОБА_6 та відсутність у нього претензій до обвинуваченої.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , воно правильно кваліфіковане за ч.1 ст.121 КК України, а саме - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до положень статті 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 121 КК України, є тяжкими злочинами.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості від 14.08.2023 за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468-470, 472 КПК України, положенням ч.1 ст.121 КК України, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі, строк якого передбачено санкцією частини 1 статті 121 КК України, та можливості застосування положень ст.75 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, заслуховування пояснень ОСОБА_6 суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто, згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою, тому угода підлягає затвердженню також з урахуванням особи обвинуваченої, яка на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Крім того, обвинуваченій роз?яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, які їй зрозумілі, нею усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, обмеження її права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз?яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку та затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту слід скасувати, оскільки встановлені слідчим суддею ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої є неактуальними після ухвалення вироку з огляду на призначене покарання.

У відповідності до положення ч. 4 ст. 174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 14.07.2023.

Питання щодо речового доказу вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 374, 468-472 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 14 серпня 2023, укладену між ОСОБА_6 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про визнання винуватості у рамках кримінального провадження № 0000241 від 12.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити їй узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину, і виконає покладені на неї обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_6 обчислювати з дня проголошення вироку суду.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту - скасувати.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 14.07.2023 на майно, а саме: ніж з нашаруванням речовини бурого кольору.

Речовий доказ у відповідності до положень ст.100 КПК України, а саме: ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, що зберігається у паперовому конверті у камері схову речових доказів ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п?ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз?яснення йому наслідків укладання угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз?яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою стаття 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1