Справа № 308/2936/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/106/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2023 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майор поліції ОСОБА_7 , (далі - слідчий) у кримінальному провадженні №0000246, відомості про кримінальне правопорушення в якому 17 листопада 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього таких процесуальних обов`язків: не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі наявності до 23 квітня 2023 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 23 лютого 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 України, - у заволодінні чужим майном шляхом обману, та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, яке віднесено до тяжких злочинів, і за яке, у разі визнання його винуватим, підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Слідчий у клопотанні вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме на те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення ним тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, шляхом психологічного або фізичного впливу з метою зміни або відмови від показів. Також слідчий вказує на існування ризиків знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень. У клопотанні також зазначається, що з урахуванням характеру, суспільної небезпечності та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 , обставин вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам. З огляду на наведене, слідчий просить щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 України. Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою і підтверджується приєднаними до клопотання доказами. Приймаючи рішення слідчим суддею взято до уваги той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя зазначає, що слідчим не надано доказів того, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя також взяв до уваги наявність ризиків, передбачених пунктами ч. 1 ст. 177 КПК, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , характеризуючі дані про особу підозрюваного, а саме: наявність дітей та батьків похилого віку на утриманні, наявність постійного місця проживання, те що особа раніше не судима, готова сприяти розкриттю кримінального правопорушення. На підставі наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 необхідно відмовити, водночас слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та з одночасним покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що слідчим суддею не спростовано існування ризику того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що мають істотне значення у встановленні обставин кримінального правопорушення, оскільки на момент розгляду клопотання всі розшукові дії не проведені, у тому числі не встановлені усі співучасники злочинів. Вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, немає законних джерел для існування, протиправна діяльність була його основним заробітком, тому існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_5 не володіє власним нерухомим майном, фактично проживає з батьками, неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, був фігурантом у виконавчих провадженнях ДВС. Просить врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у разі визначення судом застави, апелянт вважає, що застава у розмірі 307 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 800 тисяч гривень, буде достатньою для забезпечення виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, та захисник а підозрюваного, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; від прокурора Яреми В. 05.04.2023 надійшла заява про розгляд справи за без його участі; від адвоката не надходило заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомостей про поважність причин неявки.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 17.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської обласної прокуратури.

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник, адвокат ОСОБА_9 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_5 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України (а. с. 10-14), протоколом допиту свідка від 05 січня 2023 року (а. с.27-29), протоколом по результату проведення оперативно-розшукового заходу аудіо, відео контроль осіб (а. с. 30, 31), протоколом огляду та вручення грошових коштів (а. с. 32, 33), на підставі яких 23.02.2023 винесено повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні, шляхом психологічного або фізичного впливу з метою зміни або відмови від показів.

Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 злочину (позбавлення волі на строк від 3 до 8 років), підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, при цьому, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Водночас, ризики, передбачені п. п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні слідчого, а саме: знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень, - апеляційний суд визнає недоведеними, оскільки такі не підтверджені доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях. Тому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано не взяв їх до уваги, врахувавши те, що досудове розслідування кримінального провадження триває з 17.11.2022 і органом досудового розслідування не надано жодного доказу у підтвердження вчинення підозрюваним дій, які можуть бути розцінені як вказані вище ризики, які слідчим суддею визнані недоведеними.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_5 не володіє власним нерухомим майном, фактично проживає з батьками, неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, був фігурантом у виконавчих провадженнях ДВС, і що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя дав належну оцінку даним про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на його утриманні діти та батьки похилого віку.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про відсутність у підозрюваного законних джерел для існування, і те, що основним його заробітком була протиправна діяльність, що свідчить про не доведення наявності ризику вчинення інших кримінальних правопорушень та ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

До апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_5 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; утриматись від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі наявності, - до 23 квітня 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого у кримінальному провадженні №0000246, відомості про кримінальне правопорушення в якому 17 листопада 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 України та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків до 23 квітня 2023 року, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: