НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

19 червня 2023 року Справа № 322/394/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голозубинці Дунаєвського району Хмельницької області, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, має середню спеціальну освіту, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-снайпера 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

встановив:

наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 9 грудня 2020 року за №246-рс солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-снайпера 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 9 грудня 2020 року за №277 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст.1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.

10 листопада 2022 року стрільця-снайпера 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 направлено до Запорізького військового шпиталю військової частини НОМЕР_2 з метою проходження військово-лікарської комісії.

В проміжок часу з 10 листопада 2022 року по 21 листопада 2022 року солдат ОСОБА_4 пройшов медичне обстеження та згідно довідки №5064 визнаний обмежено придатним до військової служби.

Після чого, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був повернутися до місця несення служби, проте залишився у місті Запоріжжі та час проводив на власний розсуд.

22 листопада 2022 року солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення статутних вимог, без поважних причин не з`явився вчасно з лікувального закладу до місця служби, а саме до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що дислокується неподалік населеного пункту АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини до 20 березня 2023 року, а саме до моменту звернення до правоохоронного органу.

У судовому засіданні ОСОБА_4 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені в обвинувальному акті.

З огляду на визнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечували. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту показав, що він є військовослужбовцем за контрактом з грудня 2020 року. У нього є проблеми зі здоров`ям. Як результат проходив ВЛК, якою був визнаний обмежено придатним до військової служби. Після проходження ВЛК він вибув у АДРЕСА_4 за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 . Звідти мав повернутися в свій підрозділ, який дислокується в Запорізькій області. Після того приїхав в м. Запоріжжя. Це відбувалося орієнтовно в кінці листопада - початку грудня минулого року. Оскільки йому дошкуляли проблеми зі здоров`ям, він мав намір додатково пройти лікування в ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак з огляду на відсутність у нього відповідного направлення з військової частини, отримання амбулаторного чи стаціонарного лікування йому у згаданому медичному закладі не вдалося. Натомість йому надали медичну консультацію (виписали рецепти, надали відповідні поради) і надалі лікування він проводив фактично самостійно. Весь цей час проживав в хостелі за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає і понині. В один із днів березня цього року, проходячи по вулиці він перетнувся з військовослужбовцями ВСП і вирішив з`явитися із зізнанням. Розумів, що після того як він пройшов ВЛК, мав прибути до підрозділу де він проходить службу, однак не зробив це. Причинами цього, на його думку, слугували незадовільний стан здоров`я, а також психологічний стан. Вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся, просив суд суворо не карати.

Дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України (в редакції чинній станом на 22.11.2022).

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, участь у відсічі збройної агресії російської федерації. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України (в редакції Закону, який діяв на момент вчинення кримінальних правопорушень) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Наявність кількох обставин які пом`якшують покарання, у сукупності з відомостями про стан здоров`я обвинуваченого, а також висловленої в судових дебатах позиції сторони обвинувачення щодо міри покарання, на переконання суду свідчать про можливість застосування положень ст.69 КК України.

При визначенні міри покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його характеристики з місця служби, стан здоров`я, наявність обставин, що пом`якшують покарання і відсутність таких, які його обтяжують, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає необхідним визначити покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі, оскільки таке покарання, на переконання суду є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи те що ОСОБА_4 є військовослужбовцем за контрактом суд дійшов висновку про доцільними замінити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки і призначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази і процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у цьому провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.373 - 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити покарання із застосуванням положень ст.69 КК України (в редакції Закону, який діяв на момент 22.11.2022) у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1