Справа №336/3626/23
Провадження №336/476/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 розглянувши к відкритому судовому засіданні, у м.Запоріжжя, клопотання слідчої відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках обвинувального акту внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.04.2023 року, №0000739, про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, -

встановила:

слідча відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_8 , звернулася до слідчої судді їз клопотанням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках обвинувального акту внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.04.2023 року, №0000739, про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України.

Мотивувала клопотання тим, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановлений законом порядку на шлях виправлення і перевиховання не став та скоїв аналогічний злочин за наступних обставин: так, 24.04.2023, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення знаходячись на перехресті вулиць Володимирська та Природня, в Шевченківському районні, в місті Запоріжжя, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під приводом здійснення телефонного дзвінка попрохав у останнього мобільний телефон марки SAMSUNG Galaxy M12», модель «SM-M127F/DSN, серійний номер НОМЕР_1 », імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 , вартість якого складає 4200 гривні 00 копійка, який на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , після здійснення телефонного дзвінка, поклав вищезазначений мобільний телефон до карману куртки в яку був одягнутий та попрямував у бік залізничних колів по вулиці Владимирська. Проте, оскільки дії ОСОБА_6 з моменту шахрайського заволодіння майна були помічені неповнолітнім ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_9 , попросив ОСОБА_6 , віддати вищевказаний телефон, однак ОСОБА_6 , розуміючи, що дії направлені на шахрайське заволодіння майна почали носити відкритий характер, умисно, з метою особистого збагачення, ігноруючи заклики неповнолітнього ОСОБА_9 щодо повернення майна, разом з викраденим майном, а саме: мобільним телефоном марки SAMSUNG Galaxy M12», модель «SM-M127F/DSN, серійний номер НОМЕР_1 », імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 направився за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Тим самим ОСОБА_6 , своїми умисними діями спричинив потерпілій, матеріальну шкоду на загальну суму 4200 гривень 00 копійок.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

На теперішній час у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець: м. Запоріжжя, громадянин України, українець, не одружений, який має середню освіту, не працюючий, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий; 24.05.2012 Запорізьким районним судом Запорізької області, за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік; 29.11.2012 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76, 104, КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки; 15.10.2013 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, приєднати вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України, визначити 3 роки 2 місяця позбавлення волі. Початок строку 03.04.2013 рік. Звільнений 18.06.2015 року з Прилукскій ВК Чернігівської області, за вирок суду Прилукський міский суд Чернігівської області від 10.06.2015 року.; 23.04.2013 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання менш суворого вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 року, і визначити 3 роки 1 місяць позбавлення волі, початок строку 23.04.2013 року.; 16.06.2016 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 69 КК України, засуджений до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, від 15.10.2013 року приєднати і визначити 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 75 КК України залік в строк покарання. З 14.09.2015 року до 16.06.2016 року звільнений із під стражі у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя.; 10.10.2017 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.289, ч.2. ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі.; 12.06.2020 Вільнянським районним судом Запорізької області, ч.1 ст.309 КК України, до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбутий строк покарання по вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, від 10.10.2017, остаточне покарання 2 роки, 4 місяці позбавлення волі.; 11.04.2023 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, був направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.395 КК України.; 21.04.2023 ОСОБА_11 було повідомлено про підозру по кримінальному провадженню 0000479 від 15.03.2023 за ч.4 ст.185 КК України.; «26» квітня 2023 року було повідомлення письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинено повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Підставою для повідомлення підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме; відкрите викраденні чужого майна (грабіж), вчинена повторно, в умовах воєнного стану є: протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту представника неповнолітнього свідка, ОСОБА_12 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, неповнолітньому свідку ОСОБА_9 ; протоколом огляду предмету, а саме мобільного телефону марки SAMSUNG Galaxy M12», модель «SM-M127F/DSN, серійний номер НОМЕР_1 », імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 ; постановою про визнання речовим доказом, а саме марки SAMSUNG Galaxy M12», модель «SM-M127F/DSN, серійний номер RF8R71KZTCP», імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 ;

Таким чином під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Крім того, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування;незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_10 ;незаконно впливати на неповнолітнього свідка ОСОБА_9 ;незаконно впливати на законного представника неповнолітнього свідка ОСОБА_12 ;зможе перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки на даний час досудовим розслідуванням не встановлено усіх обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення;вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 при ухваленні вироку судом, наслідки вчиненого ним злочину, сторона обвинувачення вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти вищевикладеним та обґрунтованим ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що не існує ризиків, підозрюваний зможе переховуватися від суду.

Вирішуючи заявлені клопотання слідча суддя враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання судді, відповідні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні та наявність ризиків на існування яких посилається слідчий, суддя вважає наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_13 зможе переховуватися від слідства та суду, впливати на потерпілого.

В розумінні КК України інкримінований підозрюваним злочин, передбачений є тяжким, такий злочин має досить високий ступінь суспільної небезпеки.

Тобто, за даним кримінальним провадженням суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу підозрюваному стала наявність обґрунтованої підозри у можливої причетності до скоєння умисного злочину.

На думку судді вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На теперішній час, слідча суддя враховує обсяг пред`явленого обвинувачення, приймає до уваги репутацію підозрюваного, дані про його соціальні зв`язки, його поведінку, та ставлення до процесуальних обов`язків.

Так ОСОБА_6 є особою, яка, відповідно до анкетних даних з обвинувального акту неодноразово судима, після відбування покарання порушив встановлений адміністративний нагляд, не має міцних соціальних зв`язків, постійної офіційної роботи. Перебуває у розшуку в іншому кримінальному провадженні, що свідчить про вкрай низький рівень поваги та розуміння своїх процесуальних обов`язків.

Слідча суддя вважає, що з огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, скоювати інші злочини.

При цьому суд враховує рішення ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, який зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Ризики, передбачені пунктом 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК у цьому кримінальному провадженні продовжують існувати.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд зауважує також, що для здійснення тиску на потерпілого та свідків обвинуваченим достатньо, наприклад того, що особа, якій загрожує покарання у виді тривалого позбавлення волі, вчинить дії, покликані на примушення свідків та потерпілого до зміни показань або до відмови від їх надання. Такий висновок випливає із пояснень підозрюваного, який не сам пояснив, що спілкувався із потерпілим з метою вирішити на його розсуд, як він зазначив конфлікт.

Таким чином, суддя зазначає, що заявлений запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри та особи підозрюваного, його поведінки є пропорційним.

З огляду на викладене клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Згідно ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,

ухвалила:

клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 червня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок: ТУ ДСА України в Запорізькій області, , рахунок отримувача, Банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача (IBAN) UA0001205.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, судді, суду за кожним викликом, вимогою та визначеною ним періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та

місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа виконання покарання негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та слідчого у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_6 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, слідчому, прокурору, захиснику.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що вони вправі оскаржити дану ухвалу суду до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя