КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/4566/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2023,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2023 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_6 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 19.05.2021, яка в подальшому передана до ДБР для розгляду (отримана 07.06.2021).

Також, як встановлено в суді, зокрема з листа ДБР від 30.06.2022 відомості про кримінальне правопорушення за неодноразовими зверненнями ОСОБА_6 до ЄРДР внесені не були, оскільки не мають об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення окремими особами кримінального правопорушення.

Водночас, дослідивши зміст самої скарги ОСОБА_6 , в якій він зазначає про обставини, що стали підставою для звернення із заявою про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення окремими особами саме кримінальних правопорушень (передбачених ст. 382 КК України), на які міститься посилання у заяві про кримінальне правопорушення (як стверджує скаржник).

Більше того, слідчим суддею не виявлено в матеріалах скарги самої заяви ОСОБА_6 від 19.05.2021 (її належним чином завіреної копії), а тому слідчий суддя позбавлений можливості безпосередньо дослідити таку заяву та в повному обсязі встановити обставини, на які посилається скаржник. В той же час, скаржник в судове засідання не прибув, та не підтвердив наявність наведених обставин, а також і не надав письмових пояснень з даного приводу, у зв`язку із викладеним суддя дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на грубі порушення судом першої інстанції процесуального законодавства, істотні порушення його прав і інтересів, окрім того, посилається на незаконність і невмотивованість ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2023 просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги його скарги на бездіяльність ДБР. Надати окрему оцінку по вказаним у скарзі фактам істотного порушення слідчим суддею вимог, положень і приписів ст. 8 ч. 1, 19 ч. 2, 55 ч. 1, 68 ч. 1, 129 ч.ч. 1 та 2 п-ти 1 і 2 Конституції, ст. 6 п. 1 Конвенції, ст.ст. 1 ч. 1, 2 ч. 1, 7 ч. 1 п-ти 1-3, 8 ч. 1,9 ч.ч. 1, 5, 21 ч. 3 , 22 ч.ч. 1,2 ,6 , 56 ч. 3 п. 2, 318 ч. 2, 370 ч. 1, 412 ч.ч. 1, 2 п. 5 КПК,, ст.ст. 9 ч. 2, 56 ч. 7 п. 1 Закону України «Про судоустрій» та роз`яснень п. 2, 14 а.1 ППВСУ №11, п. 12 а.1 ППВСУ №13, які призвели до неправомірного незадоволення його скарги.

Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 06.07.2023 у якому ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала ним отримана була по пошті 06.07.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчий суддя діючи грубо, всупереч процесуальних вимог і положень ст.ст. 1 ч. 1, 9 ч.1 та 318 ч.2 КПК, під час проведення 03.05.2023 судового засідання по розгляду його скарги на бездіяльність ДБР, без з`ясування причини його неявки, як заявника, та ігноруючи факт відсутності у суду відомостей про належне повідомлення його про проведення вказаного судового засідання, провів судове засідання та відмовив у задоволенні його скарги, чим незаконно позбавив його права прийняти участь у судовому засіданні по її розгляду, не створивши належних умов для реалізації його прав та відстоювання перед судом своїх інтересів, а відтак, проведене 03.05.2023 судове засідання не відповідало встановлене вищевказаними ст. 7 ч. 1 п. 1-3 та ст.22 ч.ч.1, 2, 6 КПК загальним засадам кримінального провадження, його змісту, формі і принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності сторін перед законом і судом, доведеності перед судом своєї правової позиції та обстоювання своїх прав і законних інтересів, збереження об`єктивності та створення необхідним умов для реалізації сторонами провадження своїх прав і обов`язків, що вказує на те, що суддею ОСОБА_7 також були порушені вищевказані ст.ст.8 ч.1, 129 ч.ч. 1, 2 п. 1, 2 Конституції, 8 ч. 1, 21 ч.3, 56 ч.3 п.2 та 412 ч.1 КПК, 9 ч.2 Закону про судоустрій та п. 2, 14 а. 1 ППВСУ № 11, п. 12 а. 1 ППВСУ №13, що свідчить про те, що оскаржувана ухвала не відповідає вищевказаним процесуальним вимогам ст.370 ч.2 КПК, а тому є незаконною.

Окрім того, апелянт вказує, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що питання про причину його неявки в судове засідання слідчий суддя взагалі не з`ясовував, чим грубо порушив роз`яснення п. 14 а.1 ППВСУ №9, а лише обмежився зазначенням про те, що начебто "В судове засідання скаржник не прибув", що взагалі виглядає пафосним, адже ніяких повідомлень про проведення самого судового засідання ним не отримувалось, та в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не вказав мотиви, за яких він вирішив проводити судове засідання без наявності відомостей про належне його повідомлення про проведення судового засідання, а за таких обставин, оскаржувана ухвала є ще і невмотивованою.

Також апелянт зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що причиною в незадоволенні його скарги стало те, що нібито "слідчим суддею не виявлено в матеріалах скарги самої заяви ОСОБА_8 від 19.05.2021…., а тому слідчий суддя позбавлений можливості безпосередньо дослідити таку заяву та в повному обсязі встановити обставини, на які посилається скаржник", але у його скарзі, на підставі вищенаведених положень ст.315 ч.2 п. 4,5 КПК, ним було зазначено клопотання про витребування з ДБР матеріалів його звернення для огляду в судовому засіданні, в якому мається заява про вчинення кримінального правопорушення та інші докази, необхідні для з`ясування викладеного в моїй скарзі. Тобто, саме до обов?язків слідчого судді, відповідно до положень ст.315 ч.2 п. 4, 5 КПК, входило витребувати матеріали за його зверненням, в якому маються всі необхідні документи, але останній грубо діючи на порушення вказаної норми КПК, попросту проігнорував заявлене ним клопотання, не надавши по ньому жодної оцінки, через що воно залишилось не розглянутим, та само судове з`ясування вказаних в його скарзі обставин звівся лише до текстуального переписування положень КПК України на свій манер та до стислого констатування про те, що начебто "скарга не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення окремими особами саме кримінальних правопорушень", без зазначення жодних мотивів і підстав, з яких він дійшов до таких висновків, а за таких обставин.

Крім того, апелянт вказує, що вищевказані факти свідчать про те, що він був незаконно позбавлений судом першої інстанції свого права, як заявник, прийняти участь в судовому засіданні по розгляду своєї скарги, чим істотно були порушені його права і інтереси, що відповідно до вищенаведених ст.412 ч.ч.1 і 2 п.5 КПК та п. 12 а.3 ППВСУ №13 є правовими підставами для скасування оскаржуваної ухвали, що говорить про спотворення слідчим суддею самої сутності кримінального провадження, невідповідності його головним завданням, визначених ст.2 ч.1 КПК, порушення положення ст.55 ч.1 Конституції, за якою права громадянина захищаються судом, так як його права і інтереси, як заявника, по прийняттю участі в призначеному на 03.05.2023 р. судовому засідання по розгляду своєї скарги, захищені судом першої інстанції не були, та внаслідок не з`ясування викладених у скарзі обставин вчинення працівниками ДБР кримінального правопорушення судом першої інстанції не була надана всебічна, повна і об`єктивна оцінка вказаних у скарзі фактів бездіяльності ДБР по невнесенню відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, будь - яких клопотань про відкладення розгляду провадження не направляли. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність учасників.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Враховуючи, те, що оскаржувана ухвала слідчого судді, хоч і була постановлена з викликом сторін, проте розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_6 , зі змістом вказаної ухвали останній ознайомився після отримання копії 06.07.2023,а апеляційну скаргу, згідно трекінгу відправлення Укрпошти подав 11.07.2023, а тому зважаючи на те, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, а також те, що апеляційну скаргу було направлено в межах п`ятиденного строку після отримання копії ухвали, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

З приводу доводів апеляційної скарги по суті слід зазначити, що відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань (далі - ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), та щодо зобов`язання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_6 до матеріалів скарги не було додано копію заяви про вчинення злочину, що позбавило можливості безпосередньо дослідити таку заяву та в повному обсязі встановити обставини, а викладені у змісті скарги обставини, які стали підставою для звернення із заявою про кримінальне правопорушення, не містить конкретних відомостей, що можуть свідчити про вчинення окремими особами саме кримінальних правопорушень (передбачених ст. 382 КК України), на які міститься посилання у заяві про кримінальне правопорушення (як стверджує скаржник).

Проте, такий висновок слідчого судді колегія суддів вважає передчасним, оскільки він зроблений без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, зокрема без дослідження самої заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.05.2021.

При цьому, висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_6 до матеріалів скарги не було додано копію заяви про вчинення злочину, що позбавило можливості безпосередньо дослідити таку заяву, колегія суддів вважає неспроможним, оскільки як слідує зі змісту скарги, заява про вчинення кримінального правопорушення від 19.05.2021 ОСОБА_6 була направлена до Офісу Генерального прокурора, який в подальшому спрямував її до ДБР (отримана 07.06.2021 вх. №2347зкп), у зв`язку з чим ОСОБА_6 у скарзі і ставилось питання щодо необхідності витребування з ДБР матеріалів за його зверненням. Окрім того, на цій обставині акцентував увагу суд апеляційної інстанції, скасовуючи попередню ухвалу слідчого судді.

Слід зазначити, що в матеріалах скарги наявні повідомлення ДБР про відсутність заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 07.06.2021 серед зареєстрованих вихідних документів центрального апарату ДБР, які жодним чином не свідчить про відсутність його заяви від 19.05.2021, бездіяльність по якій ОСОБА_6 і оскаржувалась до слідчого судді, оскільки, в матеріалах справи міститься інші повідомлення ДБР про направлення ОСОБА_6 листа від 15.06.2021 №2347 зкп/10-5-04-01-10345 щодо результатів розгляду його скарги (т2 а.с.34), до того ж саме на даний лист від 15.06.2021, в якому зазначалось про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей, посилався ОСОБА_6 у скарзі, з якою він звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва.

Водночас, слідчий суддя залишив поза увагою зазначені обставини та наведені у скарзі доводи та всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, дослідивши лише скаргу ОСОБА_6 , прийняв рішення по суті, відмовивши у задоволенні скарги, чим допустив неповноту судового розгляду під час якої залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та справедливого судового розгляду, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону і, згідно ст. 409 КПК України підставою, для скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з тим, посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з розглядом скарги у його відсутність, колегія суддів вважає безпідставними. Так, з матеріалів справи слідує, що Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_6 , за адресою зазначеною ним у скарзі та на конверті, неодноразово повідомлялось про день, час та місце розгляду його скарги засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням, однак останній усвідомлюючи, що його скарга буде розглядатись у суді, жодного разу, в тому числі і під час розгляду скарги в апеляційній та касаційній інстанції до поштового відділення для отримання повідомлення не з`явився, у зв`язку з чим повідомлення повертались до суду. При цьому, жодних інших засобів для зв`язку, окрім адреси проживання ОСОБА_6 зазначено не було. Отже, місцевий суд виконав усі можливі та необхідні дії для повідомлення ОСОБА_6 та дотримуючись розумних строків розгляду справи, обґрунтовано розцінив таку поведінку останнього, як не бажання брати участь у розгляді справи. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за зазначеною ОСОБА_6 адресою, останній засобами поштового зв`язку отримував всі рішення судів та повідомлення ДБР.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції скарги ОСОБА_6 , а апеляційна скарга ОСОБА_6 частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2023.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2023, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4