ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/551/23 Доповідач - ОСОБА_1
Справа № 642/800/23 Слідчий суддя - ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001278 від 09.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 332, частинною 3 статті 332 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 , один комплект ключів від автомобіля Mitsubishi Outlender, які на праві власності належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено місце зберігання автомобіля Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 - відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків ЦЗ ГУНП в Вінницькій області, яке розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник власник майна - ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, представник власника майна зазначає, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована та постановлена з істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства.

Представник вважає, що слідчий суддя безпідставно вважав, що органом досудового розслідування доведено відповідність вилученого майна вимогам частини 2 статті 170 КПК України, а саме те, що вказане майно відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні та ймовірної спеціальної конфіскації.

Звертає увагу не те, що вилучене майно не є предметом, знаряддям чи засобом за допомогою яких міг вчинятися злочин, у якому підозрюється ОСОБА_8 , оскільки вона підозрюється у наданні вказівок, порад щодо незаконного перетину державного кордону, наданих громадянину ОСОБА_10 .

Посилається, що матеріали кримінального провадження не містять даних про зв`язок транспортного засобу з предметом досудового розслідування, та інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 332 КК України не передбачає такої санкції, як конфіскація майна. У зв`язку з чим, вилучення вказаних речей є невиправдним.

Також в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 зазначає, що задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя не врахував, що автомобіль, придбаний ОСОБА_8 задовго до подій, зазначених у клопотанні слідчого. ОСОБА_8 проживає у м. Вінниця, а досудове розслідування відбувається у м. Харкові та для участі у слідчих діях та судових засіданнях їй необхідно користуватися транспортним засобом.

З даним транспортним засобом проведено усі слідчі дії спрямовані на отримання та збирання доказів, проведено його обшук з відеофіксацією та здійснено додатковий огляд, чим задокументовано вигляд та стан автомобіля. Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які доручення, постанови щодо необхідності проведення слідчих дій із вилученим транспортним засобом, в тому числі і призначення експертиз.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001278 від 09.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 332, частиною 3 статті 332 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення, внесені до ЄРДР за наступними обставинами: 09.12.2022 до ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшли матеріали з Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтава (з дислокацією у м. Харкові) з приводу групи осіб, які за неправомірну винагороду переправляють громадян через державний кордон поза пунктів пропуску (ЄО 13339 від 09.12.2022).

Згідно протоколу обшуку від 03.03.2023, який був проведений на підставі статті 233 КПК України, в період часу з 14:42 год. до 14:52 год. працівниками ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено: транспортний засіб Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 та один комплект ключів від автомобіля Mitsubishi Outlender.

Постановою слідчого ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 виявлені та вилучені речі 03.03.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001278 від 09.12.2022.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий посилався на те, що у зв`язку з необхідністю проведення експертиз, детальних оглядів вилучених речових доказів, встановлення відомостей стосовно використання автомобіля Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 у інших кримінальних правопорушеннях, необхідно накласти арешт.

Також слідчий зазначив, що вилучене майно має суттєве значення у кримінальному провадження як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, необхідно накласти арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного у клопотанні майна.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування доведено, що у подальшому, на підставі вже вилучених речових доказів існує реальна можливість встановити причетність ОСОБА_8 до інших епізодів незаконного переправлення осіб через кордон, а також виявлення інших способів її участі у цьому кримінальному провадженні. Також слідчий суддя взяв до уваги ті обставини, що під час дослідження зібраних речових доказів орган досудового розслідування може встановити й використання автомобіля у якості знаряддя злочину.

За вказаних обставин, з метою запобіганню відчуженню, приховуванню, знищенню чи спотворенню речових доказів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на транспортний засіб Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 з комплектом ключів від нього, яке було вилучене 03.03.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою використання його як доказу у даному кримінальному провадженні.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом злочину, а також з метою збереження вказаного майна та проведення відповідних експертиз.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вилучений транспортний засіб Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 з комплектом ключів від нього, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом апеляційної інстанції враховуються ті обставини, що на час звернення слідчого з клопотанням, майно, на яке останній просив накласти арешт, не втратило статусу речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001278 від 09.12.2022 та приходить висновку, що існує сукупність розумних підозр вважати, що вилучений під час обшуку транспортний засіб ймовірно є знаряддям вчинення злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити спосіб накладення арешту та визначення місця зберігання транспортного засобу Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 , з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 177 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та обставини кримінального провадження, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вважає, що арешт транспортного засобу Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження з передачею його на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_8 буде розумним, співрозмірним та відповідатиме завданням арешту майна, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги адвоката - ОСОБА_7 про недоведеність слідчим, що вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні або є об`єктом кримінальних протиправних дій, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків слідчого судді про наявність правових підстав накладення арешту на майно, яке вилучене 03.03.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що після проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій, власник майна не позбавлений можливості в порядку статті 174 КПК України ставити питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді в частині способу накладення арешту та визначення місця зберігання транспортного засобу.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 - скасувати в частині способу накладення арешту та визначення місця зберігання транспортного засобу і постанови нову ухвалу у відповідній частині.

Накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Визначити місце зберігання автомобілю Mitsubishi Outlender з державним номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, та передати його на відповідальне зберігання власнику майна - ОСОБА_8 , попередивши її про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: