Справа №587/2817/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1054/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача ТОВ «Райз Північ» ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ТОВ «Райз Північ» - адвоката ОСОБА_10 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 28 березня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, уродженця м. Калінін, Калінінської області, РФ, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем ТОВ «Райз Північ», раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника цивільного відповідача ТОВ «Райз Північ» - адвоката ОСОБА_10 , в якій, останній не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , апелянт просить вирок Сумського районного суду Сумської області від 28.03.2023 р. скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 01 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 рік.

У відповідності з ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 1853,60 грн. витрат, пов`язаних з перебуванням на стаціонарному лікуванні потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня 2921 грн. витрат, пов`язаних з перебуванням на стаціонарному лікуванні потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , ТОВ «Райз Північ», ПАТ «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування завданої шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 10 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_12 36 403 грн. 66 коп. завданої матеріальної шкоди та 1820 грн. 18 коп. моральної шкоди, відмовивши в іншій частині позову за безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь потерпілого ОСОБА_12 150 000 грн. втраченого доходу та 80 000 грн. моральної шкоди, відмовивши в іншій частині позову за безпідставністю позовних вимог.

Позов ОСОБА_11 до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування завданої шкоди задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_11 35254 грн. 49 коп. завданої матеріальної шкоди та 1762 грн. 70 коп. моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Скасовано арешт майна, накладений відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.09.2021 р.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що розмір стягнення є завищеним та не достатньо дослідженим, оскільки в значній мірі побудований на односторонніх документах наданих і створених зацікавленою особою позивачем.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеною небезпекою відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом.

Договір купівлі-продажу № 27ПРУ від 21.11.2017 р. між ПрАТ «Райз-Максимко» (продавцем) та ТОВ «Райз Північ» (покупцем), на який посилається суд першої інстанції, не містить опису та переліку майна, що є предметом договору. Пункт 4.1 договору вказує на те, що майно має бути передано по Акту прийому-передачі, проте даний акт сторонами договору не укладався, відповідно й автомобіль САЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , також не передавався.

Даний автомобіль зареєстровано в уповноважених органах МВС та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ПП Агрофірма «Весна», правонаступником якого є ПрАТ «Райз-Максимко». Також ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2021 р. про арешт майна, встановлено, що автомобіль САЗ 02380 СВ належить ПП Агрофірма «Весна».

Тобто само по собі договір купівлі-продажу вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у визначеному Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМ України від 07.09.1998 р. № 1388, не породжує наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Вказаний висновок узгоджується з постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 р. у справі № 683/2694/16-ц.

Згідно з вироком, 13 вересня 2021 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 керував автомобілем «САЗ-3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 у смт. Степанівка, Сумського району. Рухаючись по вул. Центральна по автодорозі «Батурин-Конотоп-Суми» в напрямку м. Суми, на ділянці 150 км. не врахував дорожню обстановку та знехтував безпекою дорожнього руху. Перед початком зміни напрямку руху керованого ним транспорту, при виконанні маневру повороту ліворуч на другорядну роботу, завчасно не увімкнув сигнал покажчика відповідного повороту, не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпек іншим учасникам руху, та не надавши перевагу в русі зустрічному автомобілю «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 , допустив зіткнення із казаним автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної події, пасажири автомобіля «Subaru Forester» ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження.

Відповідно до висновкам судово-медичних експертиз №198 від 26.10.2021 р., № 200 від 26.10.2021 р. потерпілому ОСОБА_11 спричинено внаслідок дорожньо-транспортної події тілесні ушкодження у вигляді закритого фрагментарного перелому верхньо-середньої третини лівого стегна зі зміщенням, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості;потерпілому ОСОБА_12 спричинено внаслідок дорожньо-транспортної події тілесні ушкодження у вигляді закритого фрагментарного-осколкового перелому верхньо-середньої третини лівого стегна зі зміщенням, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п. 10.1 та п. 16.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскарженого судового рішення, представника цивільного відповідача ТОВ «Райз Північ» ОСОБА_9 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурора, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим та просили залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, призначене покарання, також не оспорюється, тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційному перегляду і в цій частині вирок не підлягає.

Що стосується доводів апелянта про не обґрунтоване стягнення з ТОВ «Райз Північ» на користь потерпілого ОСОБА_12 втраченого доходу та матеріальної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_12 щодо стягнення на його користь з ТОВ «Райз Північ» моральної та матеріальної шкоди у розмірах, які зазначені в резолютивній частині вироку, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання ОСОБА_7 трудових обов`язав, оскільки останній працював водієм ТОВ «Райз Північ», що підтверджується наказом про прийняття на роботу, підписом про ознайомлення з робочою інструкцією водія автотранспортного засобу ТОВ «Райз Північ», наказом про закріплення автотранспортних засобів за працівниками від 26.02.2021 р., подорожним листом № 525. Відповідно, цивільним відповідачем є ТОВ «Райз Північ», яке має нести цивільно-правову відповідальність за завдану працівником товариства ОСОБА_7 моральної та матеріальної шкоди потерпілим.

Виходячи з цього, як зазначив суд у своєму вироку, цивільний позов ОСОБА_12 до ТОВ «Райз Північ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає частковому задоволенню.

Крім цього, суд визнав також доведеним, що транспортний засіб САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений належить на праві власності ТОВ «Райз Північ», що підтверджується договором купівлі-продажу № 27ПРУ від 21.11.2017 р., укладеного між ПАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Райз Північ». Саме останньому було продану транспортні засобі, в тому числі вантажні автомобілі, відповідно до податкової накладної № 37 від 01.01.2018 р., якою покупець ТОВ «Райз Північ» отримав від ПАТ «Райз-Максимко» автомобілі, у списку якого зазначається САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується із вище викладеним висновком суду першої інстанції та наведені доводи апеляційної скарги визнає необґрунтованими.

Відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, якими визначаються загальні підстави відповідальності за завдання майнової та моральної шкоди, майнова та моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

При цьому, як прямо передбачено п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, до яких зокрема відносяться транспортні засоби.

Більш того, як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

За частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 28.04.2021 р. № 2-р(ІІ)/2021, зазначив, про те, що здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законними межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними.

Так, відповідно до приписів статті 328 ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти або правовідносини. Традиційно підстави набуття права власності поділяють на первісні (набуття права власності вперше, незалежно від волі попередніх власників) і похідні (зміна власника). Розглядаючи спори про захист права власності, набутого у похідний спосіб, судам необхідно враховувати імовірність наявності прав на відповідне майно в інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 319 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). На відміну від нерухомого майна ЦК України не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою виходячи з нормативного регулювання (частина четверта статті 334 ЦК України).

Відповідно до статті 34 Закону № 3353-XII державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Так, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону № 3353-XII та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 21 листопада 2017 р. між ПрАТ «Райз-Максимко» (Продавець) та ТОВ «Райз Північ» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 27ПРУ. За умовами вказаного правочину, продавець зобов`язувався продати, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити вартість сільськогосподарської техніки та/або транспортних засобів: легкових, вантажних автомобілів, причепів, напівпричепів.

Крім того відповідно до п. 4.1 вказаного договору, передача майна повинна бути здійснена шляхом оформлення Акту прийому-передачі Майна, що підписані представниками сторін та супроводжуватись, у необхідних випадках документами первинного обліку, що визначені у п. 4.3 та/або передбачені законом, для даного майна.

На підтвердження передачі майна, у відповідності до п. 4.3 договору, новому власнику, ТОВ «Райз Північ», продавцем видана видаткова накладна № 37 від 01.01.2018 року, що підтверджує перехід права власності ТОВ «Райз Північ» на придбане майно ПрАТ «Райз-Максимко», у тому числі на автомобіль САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Тобто відповідно до вказаних умов договору, необхідною умовою підставою переходу права власності на майно сторони визначили настання певної умови, а саме передача майна шляхом оформлення акту прийому-передачі майна та/або видаткової накладної.

Отже, за відсутності вказаного факту, право власності на рухоме майно не могло перейти до набувача виходячи з умов укладеного договору та відповідно до частини першої статті 334 ЦК України.

Враховуючи аналіз вище вказаних норми чинного Законодавства України та долучених до матеріалів кримінального провадження доказів, колегія суддів дійшла висновку про доведеність право власності ТОВ «Райз Північ» на автомобіль САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Оскільки, як положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації.

Порушення приписів про державну реєстрацію транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6 627 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладене в постанові від 05.04.2023 р. № 12-33гс22.

Посилання апелянта на висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зазначене у постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 683/2694/16-ц, щодо обов`язкової перереєстрації транспортного засобу для породження правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця, колегія суддів не бере до уваги.

Оскільки у справі № 683/2694/16-ц судами не було встановлено укладення сторонами договору, яким би визначалися умови для переходу права власності на автомобіль, зокрема передача майна.

Також Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 05.04.2023 р. погодилася з подібним висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 278/3640/18 (провадження № 61-11481св20), в якій, аналізуючи положення статті 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», суд зазначив: «…правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує». Подібні правові висновки щодо застосування положень статті 34 Закону № 3353-XII викладено Верховним Судом також у постановах від 13 грудня 2018 року у справі № 910/11266/17, від 21 травня 2019 року у справі № 912/1426/18 та від 30 липня 2019 року у справі № 905/1053/18.

Крім того судом першої інстанції у повному обсязі доведено той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якої потерпілим було завдано шкоди, працював водієм ТОВ «Райз Північ» та виконував трудові обов`язки, що підтверджується дослідженими доказами, зокрема наказом про прийняття на роботу, робочою інструкцією водія автотранспортного засобу, підписаний обвинуваченим, наказом про закріплення автотранспортних засобів за працівниками від 26.02.2021 р., подорожним листом № 525.

За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року (справа № 426/16825/16-ц) на підставі аналізу норм статей 1187 та 1172 ЦК дійшла висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо стягнення шкоди з ТОВ «Райз Північ» на користь потерпілого ОСОБА_12 та вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача ТОВ «Райз Північ» - адвоката ОСОБА_10 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404,405,407, 408, 418,419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 28 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ТОВ «Райз Північ» - адвоката ОСОБА_10 на цей вирок без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4