1Справа № 335/4734/18 1-кп/335/51/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Клопотання обґрунтовано тим, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували під час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати на даний час. Такими ризиками є: ризик переховування від суду, ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Сторона обвинувачення зазначає суду, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів проти громадськості, а саме ч. 1 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, зазначені кримінальні правопорушення є тяжкими, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років. У разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаних злочинах і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінуємих діянь, це може стати підставою та мотивом для уникнення від кримінальної відповідальності, а саме переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також, як вказує прокурор, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, стабільного джерела прибутку не має, у разі визнання винуватим у вчиненні злочинів у яких він обвинувачується, передбачений лише безальтернативний вид покарання позбавлення волі, розгляд кримінального провадження триває.

Крім того, з наявних матеріалів, убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, вчиненому в той час, коли інші провадження щодо нього (за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 289 КК України) вже знаходились в суді. При цьому, у провадженні за ч. 1 ст. 289 КК України він був звільнений з-під варти під заставу. А тому викладене також підтверджує про неефективність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків. Обставин, які перешкоджаючих триманню під вартою в слідчому ізоляторі, не встановлено.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, недопущення ним дій, спрямованих на переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, прокурор вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Інші прокурори у судовому засіданні підтримала зазначене клопотання у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши, що стороною обвинувачення не доведено наявність існування ризиків на які йде посилання в клопотанні. Просить відмовити у задоволенні клопотання про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінивши її підзахисному на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту, що буде цілком достатньо для досягнення завдань кримінального провадження. Просила врахувати довготривалий строк тримання під вартою її підзахисного. Те, що обвинувачений має сім`ю, він не бачив молодшого сина, виїхати за межі України не зможе.

Вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183, 331 КПК України, суд доходить наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор при розгляді клопотання довів ті обставини, які свідчать про наявність ризиків перешкоди розгляду кримінального провадження, можливості обвинуваченого переховуватися від суду та про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 .

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суд з`ясував, що тримання ОСОБА_6 під вартою під час судового розгляду кримінального провадження є тим запобіжним заходом, який забезпечить його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, також можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу немає.

При розгляді даного клопотання суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховує його вік, стан здоров`я, стійкість соціальних зв`язків.

На думку суду, зміна запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш м`який запобіжний захід, про що просить суд сторона захисту, на даній стадії розгляду справи не забезпечить належної поведінки та виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Обставини, на які посилається захисник, обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є підставою для зміни чи скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі судового розгляду не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, тривалий період перебування під вартою, сама по собі не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 , слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Отже, клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 06.10.2023 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до слідчого ізолятора.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 08.08.2023 року.

Повний текс ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження 09.08.2023 року о 09.00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1