ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2166/23 Справа № 191/1072/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанці, на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.

За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року ОСОБА_7 засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у шахрайстві та у шахрайстві, вчиненому повторно, скоєних за наступних обставин.

10 жовтня 2020 року у денний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , який перебував на обліку та отримував пенсію за віком в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, передав свою пенсійну банківську картку, оформлену в АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , на яку він щомісяця отримував пенсійне забезпечення, разом з папером, на якому був написаний пін-код від цієї картки, своїй доньці - ОСОБА_10 , після чого 11 жовтня 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 та засвідчена свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 2020 року, ОСОБА_10 передала пенсійну картку АТ КБ «ПриватБанк», що належала її батькові ОСОБА_9 , своєму чоловікові - ОСОБА_7 , який почав користуватися пенсійною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_9 , на свій власний розсуд.

Через помилку у даті народження в пенсійному посвідченні померлого ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не надали до ПФУ у м. Синельникове підтверджуючих документів про його смерть, тим самим нарахування та виплати пенсії не було призупинено, у зв`язку з чим ГУ ПФУ в Дніпропетровській області продовжували виплачувати пенсійне забезпечення у період часу з 01 листопада 2020 року по 31 липня 2022 року в повному обсязі на номер вкладу НОМЕР_3 пенсіонера ОСОБА_9 .

У невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 05 січня 2021 року, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, що були нараховані за період з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року як пенсійне забезпечення на ім`я ОСОБА_9 та знаходились на картці АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , оформленій на ім`я померлого пенсіонера.

Реалізуючи свій злочинний умисел ІНФОРМАЦІЯ_3 в період часу з 16.00 год. по 16.04 год. ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_9 помер, та про те, що на рахунок померлого пенсіонера кожного місяця до 5-го числа нараховуються пенсійні виплати, перебуваючи у магазині «Магнат» біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Миру, 26, маючи на меті заволодіння грошовими коштами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області шляхом обману, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи платіжний інструмент, а саме банківську пластикову картку, відкриту на фізичну особу ОСОБА_11 , шляхом вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного пін-коду здійснив авторизацію від імені ОСОБА_9 , після чого чотирма транзакціями, а саме три по 4 000 грн. та однією операцією 200 грн., зняв грошові кошти у загальній сумі 12 200 грн., з яких 7 964,94 грн. належать ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Вказаними умисними діями ОСОБА_7 ГУ ПФУ у Дніпропетровській області завдано збитків у сумі 7 964,94 грн.

У подальшому 05 лютого 2021 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_7 знаходився в магазині «Магнат» за адресою: АДРЕСА_3 , та, будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_9 помер, та про те, що на рахунок померлого пенсіонера кожного місяця до 5-го числа нараховуються пенсійні виплати, маючи доступ до пенсійної картки АТ КБ «ПриватБанк» померлого № НОМЕР_1 та знаючи пін-код вказаної картки, підійшов до банкомату АТ КБ «Приватбанк» та, використовуючи платіжний інструмент, а саме банківську пластикову картку, відкриту на фізичну особу ОСОБА_11 , шляхом вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного пін-коду здійснив авторизацію від імені ОСОБА_9 з метою перевірки балансу по вказаній картці та, переконавшись у тому, що 05 лютого 2021 року на розрахунковий рахунок померлого від ГУ ПФУ у Дніпропетровській області нараховане грошове забезпечення у розмірі 3 982,47 грн. за період з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, що були нараховані як пенсійне забезпечення на ім`я ОСОБА_9 та знаходились на картці АТ КБ «ПриватБанк», оформленій на ім`я померлого пенсіонера.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошовими коштами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області шляхом обману, ОСОБА_7 05 лютого 2021 року о 14.06 год., перебуваючи в магазині «Магнат» за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, 26, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи поблизу банкомату АТ КБ «Приватбанк», використовуючи платіжний інструмент, а саме банківську пластикову картку, відкриту на фізичну особу ОСОБА_11 , шляхом вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного пін-коду здійснив авторизацію від імені ОСОБА_9 , після чого однією операцією у розмірі 4 000 грн. зняв грошові кошти, з яких 3 982,47 грн. належать ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, та розпорядився ними на власний розсуд.

Умисними діями ОСОБА_7 ГУ ПФУ у Дніпропетровській області завдано збитків у сумі 3 982,47 грн.

13 серпня 2022 року приблизно о 08.00 год. ОСОБА_7 знаходився за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. 50-річчя Жовтня, 3а, магазин «Світоч», та, будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_9 помер, та про те, що на рахунок померлого пенсіонера кожного місяця до 5-го числа нараховуються пенсійні виплати, маючи доступ до пенсійної картки АТ КБ «ПриватБанку» померлого № НОМЕР_1 та знаючи пін-код вказаної картки, підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк» та, використовуючи платіжний інструмент, а саме банківську пластикову картку, відкриту на фізичну особу ОСОБА_11 , шляхом вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного пін-коду здійснив авторизацію від імені ОСОБА_9 з метою перевірки балансу по вказаній картці. Переконавшись у тому, що за період з 01 лютого 2021 року по 31 липня 2022 року на розрахунковий рахунок померлого ОСОБА_11 від ГУ ПФУ у Дніпропетровській області було нараховане грошове забезпечення у розмірі 80 869,05 грн., у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, що були нараховані як пенсійне забезпечення на ім`я ОСОБА_9 та знаходились на картці АТ КБ «ПриватБанк», оформленій на ім`я померлого пенсіонера. Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошовими коштами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області шляхом обману, ОСОБА_7 13 серпня 2022 року в період часу з 08.04 год. по 16.29 год., перебуваючи за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. 50-річчя Жовтня, 3а, магазин «Світоч» та за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Петровського, 61, офісна будівля, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи поблизу банкомату АТ КБ «Приватбанк», використовуючи платіжний інструмент, а саме банківську пластикову картку, відкриту на фізичну особу ОСОБА_11 , шляхом вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного пін-коду, здійснив авторизацію від імені ОСОБА_9 та сімома операціями у розмірі: 10 000 грн., 10 000 грн., 8 000 грн., 8 000 грн., 4 000 грн., 10 000 грн., 10 000 грн., зняв грошові кошти у розмірі 60 000 грн., що належать ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, та розпорядився ними на власний розсуд.

Умисними діями ОСОБА_7 ГУ ПФУ у Дніпропетровській області завдано збитків у сумі 60 000 грн.

14 серпня 2022 року приблизно о 07.40 год. ОСОБА_7 знаходився за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. 50-річчя Жовтня, 3а, магазин «Світоч», та, будучи достовірно обізнаним про те, що на рахунку померлого пенсіонера ОСОБА_9 знаходяться пенсійні виплати у залишковому балансі в розмірі 20 490 грн., які були нараховані, в тому числі за період з 01 лютого 2021 року по 31 липня 2022 року на розрахунковий рахунок померлого ОСОБА_11 від ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, що були нараховані як пенсійне забезпечення на ім`я ОСОБА_9 та знаходились на картці АТ КБ «ПриватБанк», оформленій на ім`я померлого пенсіонера. Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошовими коштами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області шляхом обману, ОСОБА_7 14 серпня 2022 року в період часу з 07.42 год. по 10.37 год., перебуваючи за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. 50-річчя Жовтня, 3а, магазин «Світоч» та за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.Петровського, 61, офісна будівля, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись біля банкомату АТ КБ «Приватбанку», використовуючи платіжний інструмент, а саме банківську пластикову картку, відкриту на фізичну особу ОСОБА_11 , шляхом вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного пін-коду здійснив авторизацію від імені ОСОБА_9 та трьома операціями: 10 000 грн., 10 000 грн., 400 грн., зняв грошові кошти у загальній сумі 20 400 грн., що належать ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, та розпорядився ними в подальшому на власний розсуд. Умисними діями ОСОБА_7 ГУ ПФУ у Дніпропетровській області завдано збитків у сумі 20 400 грн.

Таким чином, за період часу з 01 листопада 2020 року по 14 серпня 2022 року ОСОБА_7 шляхом обману заволодів грошовими коштами Державного бюджету України у вигляді пенсійного забезпечення, перерахованого за період з 01 листопада 2020 року по 31 липня 2022 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 пенсіонера ОСОБА_9 , чим спричинено матеріальну шкоду у розмірі 92 347,41 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок суду просить залишити без зміни.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги посилається на те, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги, що ОСОБА_7 на момент ухвалення вироку вже був пенсіонером, а тому в силу вимог ч. 3 ст. 61 КК України до нього не може бути застосовано обмеження волі. Звертає увагу, що суд не врахував вимоги ч. 3 ст. 72 КК України, а саме, що основне покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Вказує, що ч. 1 ст. 75 КК України не передбачено звільнення від відбування покарання у виді штрафу.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_12 у судове засідання не з"явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду провадження не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, правильність кваліфікації його дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі, тому перегляду не підлягають.

Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.

При призначенні покарання суд повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень призначення покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і, призначаючи покарання обвинуваченому, насамперед, враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому призначене особі судом покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначається, крім іншого, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Як слідує з матеріалів провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та йому на момент ухвалення вироку виповнився 61 рік, однак суд призначив йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Враховуючи вимоги ст. 65 КК України тяжкість скоєного кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, не працює, пенсіонер, одружений, хворіє, наявність обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, що буде законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню та попередженню вчиненню ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 72 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., який виконувати самостійно, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Виходячи із правової природи наведеної норми, призначення покарання за сукупністю злочинів здійснюється у два етапи. На першому з них суд призначає покарання за кожний окремий злочин, що входить до сукупності, а на другому - визначає остаточне покарання (загальну його міру) за усі злочини, що утворюють сукупність, керуючись при цьому спеціальними правилами - принципами його призначення за сукупністю.

Покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом: а) поглинення менш суворого покарання більш суворим; б) часткового складання призначених за окремі злочини покарань; в) повного їх складання.

Встановлюючи такий порядок визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, закон не регламентує, у яких випадках суд може використовувати той чи інший із зазначених принципів. У кожному випадку це питання вирішується за розсудом суду, який обирає той чи інший принцип визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів з урахуванням обставин конкретної справи і даних про особу винного.

Призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим може здійснюватися щодо покарань як одного, так і різних їх видів і припускає, що суд, призначивши за окремі злочини різні за ступенем суворості покарання, одним з них - більш суворим - поглинає інше (інші) - менш суворі. Визначаючи ж, яке з призначених покарань є більш суворим, суд виходить: а) або з його розміру (строку) - якщо призначені покарання належать до одного виду; б) або з його місця в законодавчому переліку покарань (ст. 51 КК України) - якщо призначені покарання належать до різних видів.

Таким чином, поглинення менш суворого покарання більш суворим означає, що остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається судом у межах більш суворого покарання, призначеного за один із злочинів, що входить у сукупність.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Отже, при призначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК України. Коли за злочин, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльність), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

Викладене також узгоджується з роз`ясненнями, що містяться в абз. 4 п. 22 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", а також у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі №223/100/17.

Суд апеляційної інстанції враховуючи вимоги ст. 65 КК України, тяжкість скоєного кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що буде законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню та попередженню вчиненню ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судом апеляційної інстанції судового рішення, зокрема, є неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд визнає вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку в частині призначення ОСОБА_7 покарання.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б призводили до зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанці, задовольнити частково.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4