ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002723 від 17.11.2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Львова Львівської області, із вищою освітою, непрацюючого, розлученого, який на утриманні має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 13.01.2021 року за ч.2 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 34000 гривень, який станом на 17.11.2021 року був не сплачений,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він під час цього строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України в період іспитового строку покладено на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за поведінкою обвинуваченого покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Цивільні позови не заявлено.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та арештованого майна.

Cтягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 3260,78 гривень.

Згідно вироку суду, 17.11.2021 року, в період часу з 01 години 40 хвилин по 03 годину 20 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей, проник у складське приміщення, що розташоване на території проміжної залізничної станції Рівненської дирекції Львівської залізниці «Гнідава», що знаходиться по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав автомобільну мийку високого тиску марки «Gartner» моделі «PWA-2136 T» вартістю 4339,73 гривень, бензинову лампу вартістю 233,33 гривень, чугунну буржуйку та запчастини до неї вартістю 1633,33 гривень, болгарку без маркувальних позначень, яка матеріальної цінності не становить, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 6206 гривень 39 копійок.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2023 року виправлено описку у вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2023 року. В мотивувальній та резолютивній частинах вироку виправлено описку, а саме: вказано - вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 13.01.2021 року, яким ОСОБА_7 засудженого за ч.2 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 34000 гривень, виконувати самостійно (а.с.147).

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі. Судом в повній мірі не враховано його визнання вини, що виражалося у щирому каятті, той факт, що він в порядку ст.89 КК України не судимий, від вчиненого кримінального правопорушення не настали тяжкі наслідки, заподіяна шкода відшкодована у повному обсязі, відсутність претензій у потерпілої сторони, відсутність у сторони обвинувачення негативних характеристик на нього, має на утриманні малолітню дитини, яку виховує самостійно.

Просить змінити вирок та призначити йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі із застосуванням положень ст.75 КК України із визначенням випробувального терміну строком на 1 (один) рік(а.с.150-151).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволенняз наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав повністю та погодився з кваліфікацією та обставинами вчинення кримінального правопорушення. В скоєному розкаюється, просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що позову до обвинуваченого не заявляє, дійсно було викрадене майно, яке вказане в обвинувальному акті.

Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Водночас щодо доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене йому покарання є суворим, то вони є безпідставними та необгрунтованими.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

В той же час згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції відніс щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

Крім того судом першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховано, що останній раніше судимий, перебуває на обліку в КП «Волинський медичний центр терапії залежностей Волинської обласної ради» з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів (амфетамінів). Вживання зі шкідливими наслідками», в інших установах міста на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, відповідно до досудової доповіді Луцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 12.12.2022 року № 37/8/10428-22 можливе виправлення без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на вищевикладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах строку, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на мінімальний строк, а також що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та про наявність підстав для застосування щодо нього положень ст.75 КК України.

Крім того встановлення судом значного іспитового строку дасть можливість правоохоронним органам здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Таким чином підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання та зменшення іспитового строку до одного року з мотивів, наведених в його апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Усі доводи обвинуваченого, які викладені в апеляційній скарзі, і були надані під час апеляційного розгляду провадження щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також зменшення терміну іспитового строку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: