КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 20 липня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Біохімінвест» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучене майно ТОВ «Біохімінвест», а саме:

1. мобільний телефон Redmi Note 9 Pro imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 у чохлі чорного кольору, із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 (пароль додається на фрагменті аркуша паперу зеленого кольору) у спеціальний пакет PSP 2282973;

2. ноутбук Acer Swift SF314-58 сірого кольору, код пристрію: 67E72874-9D77-481C-9DE6-CE0F5AD0EE18 поміщено у спеціальний пакет 7346400;

3. мобільний телефон Samsung Galaxy M21 imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 із сім картками мобільного оператору «Лайфселл» НОМЕР_6 та мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_7 , який поміщено у спеціальний пакет PSP2282974;

4. серверне обладнання Dell Asset Number 101836.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Біохімінвест» - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Зобов`язати ГСУ НП України повернути ОСОБА_5 , мобільний телефон Redmi Note 9 Pro imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 та ноутбук Acer Swift SF314-58, код пристрію: 67E72874-9D77-481C-9DE6-CE0F5AD0EE18; ОСОБА_6 мобільний телефон Samsung Galaxy M21 imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 ; ТОВ «Біохімінвест» серверне обладнання Dell Asset Number 101836.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 25 травня 2023 року оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, повний текст оголошено за відсутності апелянтів, копію оскаржуваного рішення отримано 21 червня 2023 року, апеляційну скаргу направлено електронною поштою 26 червня 2023 року.

Так, апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку надано дозвіл на відшукання комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, жорстких дисків, флеш накопичувачів, мобільних телефонів, з можливістю вилучення з них інформації, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, однак право на вилучення такої техніки не надано.

Вважає, що клопотання подано із порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, а арештоване майно не відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України. Відтак, арешт накладено незаконно, оскільки відсутні підстави передбачені ст. 170 КПК України.

Також, слідчим суддею в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України не оцінено розумність і співрозмірність обмеження права володіння майном завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 25 травня 2023 року оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, повний текст оголошено у відсутність апелянтів, копію оскаржуваного рішення отримано 21 червня 2023 року, апеляційну скаргу направлено електронною поштою 26 червня 2023 року, відтак колегія суддів уважає, що строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали, підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні, відомості про яке 08 листопада 2021року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002286, за ознаками вчинення кримінального правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора, громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та члени його родини, заручившись підтримкою депутатів Державної думи РФ від партії «Єдина Росія», зокрема депутата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інших громадян РФ, організував на території України діяльність групи компаній ТОВ «Біохімінвест» (), до якої входять ТОВ «Укрхімресурс» (), ТОВ «Челенджер А» (), ТОВ «Глікохім» (), ТОВ «Біохімтранс» (), ТОВ НВП «МФК» (), ТОВ «АУЮСТ» (), ТОВ «Овечацький спиртовий завод» (), ТОВ «Укрюжполіметалл» (), ТОВ «Тосол Синтез Україна» (), ТОВ «Нафтохімік ЛТД» (), ТОВ «Фламма» (), ТОВ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» (), Дочірнє підприємство «Районний торговий дім» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» (), Відокремлений підрозділ «КРАС-КАЛИНІВКА» дочірнього підприємства «Районний торговий дім» ВАТ МТСЗ «Калинівкаміжрайагротехсервіс» () та інші, які використовуючи з 2007 року основні активи приватизованого у 2021 році нерухомого майна ДП «Калинівський експериментальний завод по фракціонуванню олії та жирів» та інші виробничі і складські приміщення підконтрольних компаній здійснюють виробництво дистильованого гліцерину, парафіну та моторних мастил з давальницької сировини російських компаній, яке містить шкідливі відходи, з подальшим експортом готової продукції до російської федерації.

24 березня 2023 року на підставі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року за місцем розташування групи компаній ТОВ «Біохімінвест», за адресою: Вінницька область, м. Калинівка, вул. Нестерчука, буд. 1, проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено майно ТОВ «Біохімінвест», а саме: мобільний телефон Redmi Note 9 Pro imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 у чохлі чорного кольору, із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 (пароль додається на фрагменті аркуша паперу зеленого кольору) у спеціальний пакет PSP 2282973; ноутбук Acer Swift SF314-58 сірого кольору, код пристрію: 67E72874-9D77-481C-9DE6-CE0F5AD0EE18 поміщено у спеціальний пакет 7346400; мобільний телефон Samsung Galaxy M21 imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 із сім картками мобільного оператору «Лайфселл» НОМЕР_6 та мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_7 , який поміщено у спеціальний пакет PSP2282974; серверне обладнання Dell Asset Number 101836.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 від 24 березня 2023 року вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002286.

28 квітня 2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно ТОВ «Біохімінвест» з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002286 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права власників майна з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Посилання апелянта, що клопотання подано із порушенням строків, передбачених, ч. 5 ст. 171 КПК України, хоча і заслуговують на увагу, однак не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були перевірені слідчим суддею та враховані ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Біохімінвест» - адвоката ОСОБА_7 з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Біохімінвест» - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний № 757/17056/22-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадження № 11сс/824/4182/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК