Номер провадження: 11-кп/813/1772/23
Справа № 522/7745/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2023 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 289 КК України, у об`єднаному кримінальному провадженні №0000394, внесеному до ЄРДР 17.06.2021 року, №0000244, внесеному до ЄРДР 17.04.2021 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою клопотання прокурора ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виті тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в об`єднаному кримінальному провадженні задоволено.

Застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 серпня 2023 року, з визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд першої інстанції врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі, а також прокурором доведені ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступне:

- в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України;

- прокурор звернувся до суду з клопотанням, не дотримуючись вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, не надав копію клопотання та матеріалів щодо обрання запобіжного заходу тримання під вартою, ні захиснику, ні обвинуваченому, ні законному представнику;

- судом першої інстанції не взято до уваги, що обвинувачений має матір, постійне місце проживання, де добре характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, правопорушення вчинив будучи неповнолітнім.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового розгляду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Апеляційний суд звертає увагу що клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, у зв`язку із чим, апеляційний суд вважає за можливе, апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси знаходиться об`єднане кримінальне провадження №0000394, внесене до ЄРДР 17.06.2021 року, №0000244, внесене до ЄРДР 17.04.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 289 КК України.

Оскаржуваною ухвалою був обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення при судовому розгляді клопотання була доведена наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку та запобіганню встановленим ризикам.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, які виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.289 КК України, за вчинення яких, в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, на думку апеляційного суду наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 перебував у розшуку, що також свідчить про існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того, апеляційний суд вважає, що також існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченим на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показань, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки ще не допитані в судовому засіданні їх показання мають істотне значення для судового розгляду.

З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки тільки такий запобіжний захід забезпечить запобігання встановленим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до ОСОБА_7 , оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Щодо посилань захисника про невручення копії клопотання про обрання запобіжного заходу, не можна визнати самостійною підставою для скасування ухвали суду та застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , як на тому наполягає захисник. Крім того, прокурор подав письмовє клопотання, яке підтримав у судовому засіданні та надав відповідні доводи щодо клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність у обвинуваченого матері, постійного місця проживання, де він добре характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на думку апеляційного суду, не спростовують викладені в ухвалі висновки суду першої інстанції та не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також під час апеляційного розгляду не встановлено обставин щодо порушення прав обвинуваченого на захист під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 376, 392, 399, 403, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2023 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 289 КК України, у об`єднаному кримінальному провадженні №0000394, внесеному до ЄРДР 17.06.2021 року, №0000244, внесеному до ЄРДР 17.04.2021 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4