Справа № 305/690/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/39/20 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2017.

Зазначеним вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_8 3400 грн моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він 04.01.2017, біля 19 год., в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області неподалік магазину, який належить ОСОБА_9 , у ході виниклої суперечки з ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс один удар головою у область голови останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин носа із ссадном, перелому кісток спинки носа із зміщенням уламків, які згідно висновку експерта № 7 від 05.01.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду потерпілий звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково в частині призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн та відмови у задоволенні позовних вимог потерпілого у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн та стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 майнову та моральну шкоду, завдану вчиненим ним кримінальним правопорушенням, в загальному розмірі 134 513 грн, в тому числі 84 513 гривень майнової шкоди та 50 000 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги потерпілий посилається на те, що місцевий суд, розглядаючи заявлений ним цивільний позов та вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належним чином не взяв до уваги те, що у відповідності до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред?явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

В результаті умисних неправомірних дій ОСОБА_6 . ОСОБА_8 заподіяно фізичну шкоду у вигляді забою м?яких тканин носа, перелому кісток спинки носа із зміщенням уламків.

Виходячи з характеру заподіяних потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, він потребує операційного втручання, а саме хірургічного обновлення імпресивного перелому передньої порожнини та операції носових поліпів і носових порожнин, що стверджується випискою від 21.05.2017, складеною лікарем за результатами мого обстеження в клініці «MEDI-PARMA» м. Братислава Словацької Республіки (копія додається до заяви).

Загальна вартість такого лікування в клініці «MEDI-PARMA» м. Братислава Словацької Республіки, де проводили обстеження, обійдеться в 2860 євро, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленої Національним банком України станом на 04.07.2017 становить 84 513 грн.

Умисними неправомірними діями ОСОБА_6 , які виразилися у спричиненні йому тілесних ушкоджень, заподіяно майнову шкоду в розмірі 84 513 грн, які є збитками (шкодою) та відповідно до ст.ст. 22,1166 ЦК України, підлягають відшкодуванню обвинуваченим у повному обсязі.

Крім того, неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченого ОСОБА_6 йому, як потерпілому, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення завдано моральну шкоду, спричинену моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниження гідності.

В момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров?я та життя.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі.

Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень потерпілий досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою ОСОБА_6 , переживає щодо своєї соціальної репутації та відношення односельців до ОСОБА_8 .

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаційних можливостей задля їх подолання.

Внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_6 , які проявилися у спричиненні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, останньому заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілого, характеру його немайнових втрат, ОСОБА_8 оцінює в 50 000 грн, які, як він вважає, підлягають відшкодуванню (компенсації) обвинуваченим у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу потерпілого; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які подали клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Апеляційний суд вважає, що оскільки висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, фактичні обставини вчинення кримінального проступку та кваліфікація його дій сторонами кримінального провадження не оспорюється, з огляду на положення ст.404 КПК України не перевіряється і визнається таким, що відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на вимогах кримінального та кримінального процесуального закону, а також на наявних у матеріалах даної справи доказах.

Дії обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України кваліфіковані правильно.

Пунктом 2 частини 1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з вироку обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним інкримінованого йому злочину та підтвердив обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті.

При цьому, з часу вчинення ОСОБА_6 вищевказаного діяння - 04.01.2017, минуло більше трьох років і в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 перебував у розшуку, або строки давності переривались чи зупинялись.

Тому апеляційний суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а ст.417 цього Кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Беручи до уваги наведене вище, а також те, що з часу вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення до моменту розгляду апеляційним судом даного кримінального провадження сплив строк понад три роки, а перебіг строку не зупинявся і не переривався, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати ухвалений щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції вирок, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та відповідно п.1 ч.2 ст.284, ст.417 КПК України закрити кримінальне провадження.

Порушене в апеляційній скарзі потерпілого питання щодо цивільного позову може бути вирішено місцевим судом в порядку цивільного судочинства за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення завданих кримінальним проступком матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.404,407,418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2017 у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_6 задовольнити.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284,ст.417 КПК України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а учасниками, які не були при цьому присутні - в цей самий строк з дня вручення їм копії даної ухвали.

Судді: