Справа № 235/427/18
Провадження №1-кп/204/320/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003253 внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 23 грудня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 12 жовтня 2011 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі;

- 03 квітня 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 24 липня 2017 року на невідбутий термін покарання сім місяців одинадцять днів;

- 07 жовтня 2021 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох місяців арешту,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 24 червня 2011 року Красноармійським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі. 31 травня 2016 року за постановою Селидівського міського суду Донецької області звільнений умовно-достроково на не відбутий строк два роки п`ять місяців двадцять два дні;

- 24 червня 2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2017 року, приблизно о 19 год. 10 хв., ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули до другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , де залишилися чекати ОСОБА_8 . Після того, як останній прийшов до свого будинку та зайшов до під`їзду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідуючи за ОСОБА_8 , піднялися за ним на 5-й поверх, та дочекавшись, коли ОСОБА_8 відчинив двері квартири АДРЕСА_5 вищезазначеного будинку, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_3 також повторно, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, насильно, супроти волі ОСОБА_8 , не дали йому зачинити за собою двері та проникли до житла ОСОБА_8 .

Знаходячись в приміщенні вказаної квартири, маючи намір подавити волю ОСОБА_8 до супротиву, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 штовхнули його на диван в зальній кімнаті вказаної квартири та, використовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, проти волі останнього стали утримувати його за руки. В цей час ОСОБА_3 вирвав з рук потерпілого мобільний телефон «FLY», щоб він не міг здійснити дзвінок до поліції. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 словесно почали вимагати видати їм наявні в потерпілого грошові кошти, та в цей час ОСОБА_3 з карману куртки, вдягненої на ОСОБА_8 , вилучив банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним злочинним наміром, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , використовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вивели ОСОБА_8 до кухні вказаної квартири, де ОСОБА_4 перевірив наявність грошових коштів в шафі над дверним отвором. В той час, як ОСОБА_3 на кухні контролював дії потерпілого, ОСОБА_4 з метою, щоб потерпілий не покинув самостійно квартиру, вийняв з замкової щілини ключі від квартири та в зальній кімнаті почав шукати грошові кошти, які могли знаходитися в квартирі.

Переконавшись, що в квартирі грошові кошти відсутні, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою заволодіння грошовими коштами, наявними на картковому рахунку ОСОБА_8 , стали примушувати потерпілого йти до банкомату, використовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, таким чином, подавивши волю ОСОБА_8 , змусили його прийти о 19 годині 38 хвилин до банкомату АТ «Ощадбанк», розташованому в будівлі будинку № 24 «б» на мікрорайоні Шахтарський в м. Покровську Донецької області, де ОСОБА_3 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи умисно змусили ОСОБА_8 провести транзакцію на вказаному банкоматі, в результаті чого встановили пін-код банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не реагуючи на прохання потерпілого повернути картку та грошові кошти, провели послідовно сім транзакцій в період часу з 19 години 38 хвилин до 19 години 53 хвилини на банкоматі за допомогою картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , в результаті чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, використовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а ОСОБА_3 також повторно, заволоділи грошовими коштами з карткового рахунку ОСОБА_8 на загальну суму 13 000 гривень, якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріальний збиток на загальну суму 13 000 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися в грабежі поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 186 КК України.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилися в грабежі поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 186 КК України.

16 травня 2023 року між прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за добровільної згоди потерпілого ОСОБА_8 , було укладено угоди про визнання винуватості, які містять повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 186 КК України, де вказано, що обвинувачені погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 186 КК України. Обвинувачені беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

При укладенні угоди сторони дійшли згоди про призначення: ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 186 КК України покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання у вигляді трьох місяців арешту, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду від 07 жовтня 2021 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, визначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Оскільки, ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох місяців арешту не відбував, підстави для зарахування покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України відсутні. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайнного суду від 03 квітня 2014 року, та остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років та трьох місяців позбавлення волі; ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначених вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2021 року у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі та покарання призначеного за даним вироком, остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років та трьох місяців позбавлення волі. Оскільки, ОСОБА_4 покарання у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі не відбував, підстави для зарахування покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України відсутні. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайнного суду від 24 червня 2011 року, та остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

Перевіривши угоди про визнання винуватості на їх відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначені угоди в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки вони містять всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, зазначення сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченими своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинувачених на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При укладенні угод про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо них, наявність можливості забезпечення швидшого судового розгляду кримінального провадження.

Окрім цього, від потерпілого ОСОБА_8 надійшла заява, відповідно до якої він не заперечував проти укладення угод про визнання винуватості обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з прокурором Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 .

Як вбачається з пояснень обвинувачених та доводів прокурора, захисників в суді, змісту угод про визнання винуватості, вони укладені на добровільних засадах, ці угоди не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вони укладені через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання винуватості обвинувачених у його вчиненні.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угод про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавали.

Перевіривши угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали себе винними, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угод про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

За наведених обставин, слід затвердити укладені 16 травня 2023 року між прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за добровільної згоди потерпілого ОСОБА_8 , угоди про визнання винуватості та призначити обвинуваченим узгоджену міру покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати за проведення по справі судової дактилоскопічної експертизи № 2/5-10 від 10 січня 2018 року, згідно наданої довідки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоди про визнання винуватості, укладені 16 травня 2023 року між прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання у вигляді трьох місяців арешту, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2021 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайнного суду Донецької області від 03 квітня 2014 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження з 29 грудня 2017 року по 03 грудня 2020 року та з 13 квітня 2021 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначених вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2021 року у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі та покарання призначеного за даним вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайнного суду Донецької області від 24 червня 2011 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по даному кримінальному провадженню судом не обирався.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 29 грудня 2017 року по 03 грудня 2020 року, за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2021 року з 22 квітня 2021 року із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частках, на користь держави витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 2/5-10 від 10 січня 2018 року у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок по 286 гривень 00 копійок з кожного.

На підставі ст. 96-1, п. 1 ч.1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію двох каблучок з бірками до них, які були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення у власність держави.

Речові докази:

- пластмасову пляшку об`ємом 0,5 л, яка передана на відповідальне зберігання в камеру схову Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, квитанція № 1300 знищити;

- грошові кошти на суму 5500 гривень, які були передані на відповідальне зберігання відповідно до збережної розписки ОСОБА_8 залишити законному власнику ОСОБА_8 ;

- дві каблучки та бірки до них, які передані на відповідальне зберігання до камери схову Покровського РУП ГУНП в Донецькій області конфіскувати у власність держави;

- диск з відеозаписом від 16 січня 2018 року, з фотозображеннями від 23 грудня 2017 року з банкомату АТ «Ощадбанк», який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

У разі невиконання затверджених судом угод про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоди, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1