Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1697/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі судове провадження №295/1697/23 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 01.03.2023,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить її скасувати, а своїм рішенням зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 30.04.2021 по 28.12.2022. При цьому, зазначає, що такі висновки суду першої інстанції є не відповідними ст.ст.3, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як і нормам ч.5 ст.72 КК України. Зазначає, що перебування в умовах попереднього ув`язнення є більш суворішим ніж відбуття покарання. Звертає увагу, що строк перебування в умовах попереднього ув`язнення не може бути більше 12 місяців для тяжких злочинів. Наголошує на порушенні і принципу розумності розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 в підтримку своїх апеляційних вимог, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону дотримався.

Як убачається матеріалів судового провадження №295/1697/23, що підтверджено і витребуваною інформацією Житомирським апеляційним судом з ДУ «Житомирська ВП (№4)» де відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 , останній засуджений вироком Вищого Антикорупційного суду від 28.08.2020 за ч.1 ст.368, ч.2 ст.369-2, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, зазначені у п.1 підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» окрім виборних посад строком на 3 роки.

Вироком Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29.04.2021, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК, та призначено йому покарання в виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», окрім виборних посад, строком на 3 (три) роки та конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту затримання з метою виконання вироку після набрання вироком законної сили та зарахувати у цей строк у строк попереднього ув`язнення з 10.03.2016 по 11.03.2016 та з 06.03.2021 по 29.04.2021 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою скасовано.

Ухвалено ОСОБА_7 взяти під варту негайно на виконання вироку. Роз`яснено, що вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його постановлення.

Згідно розпорядження, вирок Вищого Антикорупційного суду від 28.08.2020 та вирок Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29.04.2021 року набрали законної сили - 29.04.2021.

Постановою Верховного Суду від 21.02.2022 вирок Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29.04.2021 року залишено без змін.

Будь-яка інша інформація щодо перебування засудженого в установах попереднього ув`язнення, крім вище зазначеної, в особовій справі та в матеріалах судового провадження - відсутня.

При цьому, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово - психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі виключно в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів судового провадження слідує, що ОСОБА_7 фактично перебував в умовах попереднього ув`язнення лише з 10.03.2016 по 11.03.2016 та за вироком Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29.04.2021, з 06.03.2021 (момент затримання) до 29.04.2021 (набрання цим вироком законної сили).

В свою чергу, період з 30.04.2021 по 28.12.2022, на який посилається засуджений, об`єктивно не є строком попереднього ув`язнення в розумінні ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», в даному випадку це є строком відбування призначеного покарання за вироком Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29.04.2021. Доказів на спростування цього факту засудженим не надано, відсутні такі докази і в матеріалах особової справи та судового провадження.

З урахуванням вище зазначеного, обґрунтованих для зарахування засудженому строку з 30.04.2021 по 28.12.2022 в строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, в даному випадку, є безпідставним апеляційні посилання засудженого на застосування правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), оскільки, як зазначалось вище, строк з 30.04.2021 по 28.12.2022 не є строком попереднього ув`язнення засудженого в цьому провадженні (докази відсутні), а дійсний строк попереднього його ув`язнення з 10.03.2016 по 11.03.2016 та з 06.03.2021 до 29.04.2021 (доведено доказами), належно враховано в строк покарання з застосуванням ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII (один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), саме з застосуванням вище зазначеного висновку Верховного Суду.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що інші апеляційні вимоги засудженого ОСОБА_7 (умови попереднього ув`язнення, порушення принципу розумності розгляду справи, тощо) не охоплювалися змістом його заяви до суду першої інстанції та не були предметом судового розгляду в суді, рішення з даних питань судом першої інстанції не приймалось, тому, ці вимоги не можуть бути предметом апеляційної перевірки.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі засудженого - відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 01.03.2023, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :