Єдиний унікальний номер 205/7071/22
Провадження № 1-кп/205/1/23
У Х В А Л А

05 травня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження

прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000936 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївки, Дніпропетровської обл.., українець, громадянин України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000936 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор обґрунтовуючи клопотання зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, не одружений, не має постійного офіційного місця роботи, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати обвинуваченого за місцем мешкання та від вчинення дій, передбачених зазначено статтею. А також, обвинувачений ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства, з метою зміни ними своїх показів в суді, та в подальшому з метою уникнення кримінальної відповідальності. В обґрунтування п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор вказав той факт, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавлення волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі продовжити кримінально протиправну діяльність, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 будучі неодноразово раніше засудженим та маючи не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності.

Прокурор у судовому засідання підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав свого підзахисного.

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу, вислухавши доводи прокурора, думку захисника, обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити,скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та під загрозою можливого застосування покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду. Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 не має постійного офіційного місця роботи, розлучений, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що можуть утримати його за місцем мешкання.

Разом з цим, залишається актуальним і потенційний ризик незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки не всі свідки допитані у судовому засіданні, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може шляхом залякування, погроз або у інший спосіб схилити їх до зміни наданих показів або відмови від них під час судового розгляду.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги інші фактори, такі як вік, відсутність постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 будучі неодноразово раніше засудженим та маючи не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливих злочинів.

Окрім того, в ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше продовженому обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала.

Суд, приходить до висновку, що прокурором обґрунтовано доведено наявність ризиків передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, що унеможливлює застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні..

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 02 липня 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1