Справа №589/4879/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/911/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стягайлівка Середино-Будського району Сумської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій останній просить скасувати вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2022 року відносно нього, в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк один місяць.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що призначаючи йому покарання, суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого ним кримінального проступку, повне визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, не перебування на обліках у психіатра та нарколога та що він раніше не судимий.

Також, як вказує апелянт, судом не було враховано і те, що на його утриманні перебуває мати, яка згідно консультаційного висновку спеціаліста Шосткинської центральної районної лікарні від 14 лютого 2023 року, потребує стороннього догляду, через хворобу сама не може себе доглядати, а у зв`язку з призначеним йому покаранням у вигляді арешту, вона буде позбавлена можливості такої опіки і стороннього догляду, що є неприпустимим.

Крім того, апелянт зазначає, що при ухваленні вироку, суд першої інстанції не вмотивував належним чином, з яких підстав він призначив йому покарання за ч.1 ст.296 КК України саме у вигляді арешту, а не у вигляді штрафу, яке, на його думку, було б достатнім для його виправлення та запобігло б вчиненню нових злочинів.

Інші учасники даного провадження апеляційні скарги на вказаний вирок апеляційні скарги не подавали.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 , 02 жовтня 2022 року, о 14:00 год. перебуваючи біля магазину «Затишок», за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Родини Кривоносів, буд. 16, підійшов до автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , належному ОСОБА_8 та безпричинно почав смикати двері вказаного автомобіля. В цей час у автомобілі знаходився ОСОБА_8 , який вийшов і зробив ОСОБА_7 зауваження. Однак, останній, незважаючи на зауваження ОСОБА_8 , почав вигинати двері автомобіля із водійської сторони, чим механічно пошкодив їх. В свою чергу ОСОБА_8 почав відштовхувати ОСОБА_7 від автомобіля, але він продовжуючи свої протиправні дії, порушуючи встановлені у суспільстві правила поведінки, моральності, добропристойності, почав виражатися в сторону ОСОБА_8 нецензурною лайкою. В цей час до ОСОБА_7 підійшов його знайомий ОСОБА_9 та почав заспокоювати його.

Не реагуючи на зауваження ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , розуміючи, що він перебуває у громадському місці, незважаючи на зауваження, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм і правил поведінки, не зважаючи на присутність сторонніх осіб, маючи фізичну перевагу та прагнучи протиставити себе суспільству, самовиразитись за рахунок приниження ОСОБА_8 , діючи умисно, з особливою зухвалістю, безпричинно, під надуманим привидом, з хуліганських спонукань заліз на дах автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , та сидячи на даху ногами почав ламати двірники автомобіля. Після цього, ОСОБА_7 , розуміючи, що за його протиправними діями спостерігають пересічні громадяни, продовжуючи свої умисні хуліганські дії, почав виражатися нецензурною лайкою та гучно висловлював необгрунтовані претензії в бік ОСОБА_8 , принижуючи його тим самим перед пересічними громадянами. ОСОБА_9 почав знову заспокоювати ОСОБА_7 , але він на зауваження не реагував. Після цього ОСОБА_7 зліз з даху автомобіля та сівши на водійське крісло, продовжуючи свої протиправні дії безпричинно зламав перемикач світла. В подальшому ОСОБА_7 не бажаючи припиняти свої умисні протиправні хуліганські дії, вийшов із автомобіля та вдарив ОСОБА_8 головою об автомобіль схопивши його за шию. Після цього ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 сіли у свій автомобіль та поїхали в невідомому напрямку.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/119-22/12222-АВ від 26 жовтня 2022 року, вартість відновлювальних робіт легкового автомобіля марки «ВАЗ-2107», внаслідок вчинення протиправних дій ОСОБА_7 складає 3842 грн.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора, яка просила залишити вирок суду без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали вказаного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судове провадження було здійснено з урахуванням положень статей 381-382 КПК України, а саме у спрощеному провадженні, правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, учасниками процесу не оспорюються, а тому, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги, а саме, в частині призначеного останньому покарання.

При цьому, колегія суддів враховує, що положеннями ст. ст. 50, 65 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, повне визнання останнім своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення були визнані судом як обставини, що пом`якшують покарання, а обставин, які б обтяжували покарання, встановлено не було.

Крім того, судом було враховано і те, що ОСОБА_7 відшкодував заподіяну шкоду, є особою, раніше не судимою, що він ніде не працює і характеризується нейтрально.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини, з якими Закон пов`язує саме призначення покарання та дійшов вірно висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, що покарання у виді арешту на строк 1 місяць буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і підстави для заміни такого покарання на більш м`яке, як просить обвинувачений, в даному конкретному випадку відсутні.

При цьому, колегія суддів зауважує, що покарання, у такому вигляді і розмірі, не є суворим у зв`язку з тим, що санкція ч. 1 ст. 296 КК України передбачає покарання у вигляді арешту на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд належним чином не вмотивував, чому призначив покарання саме у виді арешту, а не у виді штрафу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в оскаржуваному вироку суд зазначив про відсутність у обвинуваченого роботи, а, відповідно, і доходу, при тому, що санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачено штраф від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 17 000 грн. до 34 000 грн.

Крім того, вважаючи, що справедливим буде покарання у виді штрафу, апелянт не надав апеляційному суду доказів на підтвердження своєї платоспроможності, за яких можливо було б дійти висновку, що покарання у виді штрафу останнім буде виконано.

Що стосується доводів апелянта про те, що на його утриманні перебуває хвора мати, яка потребує його догляду, то вони не заслуговують на увагу, оскільки зазначена обставина жодним чином не перешкодила ОСОБА_7 вчинити кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його зміни відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4