"08" вересня 2023 р. Справа № 363/34/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора обвинуваченого потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0001245 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецьк, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, маючого двох малолітніх дітей, освіта середня, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 28 листопада 2020 року вчинив насильство щодо працівника правоохоронного органу за наступних обставин.

Так, 28 листопада 2020 року капрал поліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до наказу № 602 о/с від 05 листопада 2019 ГУНП в Київській області призначений на посаду поліцейського Вишгородського ВПІ ГУНП в Київській області, в робочий час близько 18 год., виконуючи свої службові обов`язки, отримав повідомлення від оператора «102», про те, що за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, провулок Тичини, 15 порушено правила дорожнього руху. На вказаний виклик відповідно до розстановки сектору Вишгородського відділу поліції реагування патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області прибув екіпаж ОБРІС 102, до якого входить поліцейський капрал поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Під час виконання вищезазначеними працівниками поліції своїх службових обов`язків відповідно до Наказу № 111 від 16.02.2018 «Про затвердження Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», та, враховуючи положення ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 277 КУпАП, 28 листопада 2020 року о 18 год., спілкуючись з ОСОБА_8 , з метою уточнення всіх обставин вчинення ним адміністративного правопорушення та складання адміністративних матеріалів, знаходились поблизу службового автомобіля Renault Dokker р.н. НОМЕР_1 по провулку Тичини в селі Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, у зв`язку з неналежною поведінкою ОСОБА_4 , звернувся до останнього з законною вимогою представитись та пред`явити документ, який посвідчує особу та не залишати місця події.

Також, ОСОБА_5 , який був одягнений у формений одяг, екіпірований спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленим на форменому одязі нагрудним жетоном із зображенням спеціального номеру, звернувся до ОСОБА_4 із законною вимогою припинити нецензурні висловлювання в адресу працівників поліції та не залишати місця події.

На прохання припинити протиправні дії ОСОБА_4 не реагував, достовірно усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник поліції, який виконує службові обов`язки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно задав один удар правою рукою в ліву потиличну частину голови ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови, забій м`яких тканин шиї.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи притягнутим 21 грудня 2020 року до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення 28 листопада 2020 року та 18 грудня 2020 року домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_6 та, будучи притягнутим 03 лютого 2021 адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУПАП, за вчинення 18 січня 2021 року та 26 січня 2021 року домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_6 , будучи притягнутим 22 лютого 2021 року до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення 16 лютого 2021 року домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_6 , умисно систематично вчиняв домашнє, психологічне насильство щодо останньої за таких обставин.

Так, з грудня 2012 року ОСОБА_4 проживав однією сім`єю з ОСОБА_9 та разом зі спільними дітьми ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дітьми ОСОБА_6 від попереднього шлюбу: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_14 , ігноруючи факти притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» систематично, не менше одного разу на місяць, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання за вказаною вище адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою приниження та залякування потерпілої ОСОБА_6 , усвідомлюючи перевагу в фізичній силі, з особистих мотивів та мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин 17 лютого 2021 року в денний час, 24 березня 2021 року близько 16 год. 40 хв., а 25 березня 2021 року близько 4 год. під час дії термінового заборонного припису серії АА № 018955 про залишення місця проживання на одну добу, та 7 квітня 2021 року близько 22 год. вчинив психологічне домашнє насильство щодо потерпілої ОСОБА_6 у виді словесних образ, приниження гідності нецензурною лайкою, залякування, погроз фізичною розправою, що призвело до погіршення якості її життя, пригнічення, тривог, психологічних страждань потерпілої, змін у психоемоційному стані у вигляді лабільності, накопичення емоційних переживань, образливості та розгубленості почуттів, яка потребувала постійної медичної та психологічної допомоги.

В суді ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, з їх кваліфікуючими ознаками, заподіяними наслідками та тілесними ушкодженнями погодився, щиро покаявся у вчиненому, попросив у всіх пробачення.

Показав, що за встановлених обставин на ґрунті погіршення відносин з колишньою дружиною потерпілою ОСОБА_6 , постійно сварився з нею, погрожував, нецензурно лаявся, пригнічував та протягом початку 2021 року систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності та під час дії обмежувальних приписів. В серпні 2021 року з будинку, який належить колишній тещі, з`їхав і більше туди не повертався. На даний час з потерпілою не спілкується проживає окремо. Зрозумів, що проблеми в сім`ї треба було вирішувати в інший спосіб, погодився з усім обсягом інкримінованого обвинувачення та всіма його обставинами, які беззаперечно визнав.

Також показав, що в листопаді 2020 року біля того ж будинку за місцем проживання під час спілкування з поліцейським після його законних вимог не уходити і надати документи, коли той намагався його зупинити, розвернувся й умисно завдав удар рукою в голову останньому. Що було далі не пам`ятає. Заподіяні тілесні ушкодження потерпілому визнає в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що в кінці 2020 та на початку 2021 років, колишній чоловік обвинувачений, після того як втратив роботу, систематично вживав алкогольні напої, ставав агресивним та постійно вчиняв психологічне насильство в сім`ї до неї і старшої доньки, принижував, ображав, погрожував. Весь час вона була змушена викликати поліцію, однак це постійно продовжувалося й остаточно припинилося в літку 2021 року, коли він з`їхав з будинку і більше не повертався. На даний час відносин ніяких між ними не має. Будь-яких претензій до нього наразі вона не має. При призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 28.11.2020 року прибув в складі патрульного екіпажу на виклик «служби 102» до пров. 15 по вул. Тичини в с. Старі Петрівці, де посеред дороги стояв чорний автомобіль Ленд Крузер з порушенням вимог ПДР. Під час пошуку водія до них звернулася потерпіла ОСОБА_6 , яка повідомила усно та письмово про обставини застосованого до неї психічного домашнього насильства з боку ОСОБА_4 . При оформленні матеріалів, на його законну вимогу припинити нецензурно лаятися, пред`явити документи і залишатися на місці події, ОСОБА_4 умисно завдав йому удар в голову, заподіявши ЗЧМТ, легкі тілесні ушкодження, від чого він впав, а потім провів затримання останнього. Надалі отримав швидку медичну допомогу, був госпіталізований на три дні, потім продовжив лікування відома. Має претензії до обвинуваченого з приводу заподіяння тілесних ушкоджень.

Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та в домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, і кваліфікує злочинні дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 345, ст. 126-1 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь вчинених злочинів середньої тяжкості, обсяг злочинних насильницьких дій в багатодітній сім`ї, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, має двох малолітніх синів 2012 років народження, а також враховує досудову доповідь центру пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, який має середній ризик небезпеки для суспільства і вчинення повторних правопорушень.

Також суд ураховує думку потерпілих, з яких потерпілий ОСОБА_5 має до обвинуваченого претензії з приводу заподіяння тілесних ушкоджень, а потерпіла ОСОБА_6 претензій на даний час немає, коли потерпілі на призначенні обвинуваченому суворого покарання не наполягали й поклалися на розсуд суду. Зазначене є підставою для призначення обвинуваченому покарання у виді арешту в межах санкції ст. 126-1 КК України та у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.

При цьому суд ураховує щире каяття обвинуваченого, що відповідно до ст. 66 КК України є пом`якшуючою покарання обставиною, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання. В суді обвинувачений попросив у всіх вибачення.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вказані обставини дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і це має стати достатнім для його виправлення й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає необхідним і можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням згідно вимог ст. 75 КК України та з покладанням на нього виконання обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Разом з тим судом встановлено, що з літа 2021 року обвинувачений з потерпілою ОСОБА_6 більше не проживають, будь-яких відносин не підтримують, не спілкуються, не контактують, соціальних й інших зв`язків, крім спільних дітей, не мають, коли обвинувачений життям потерпілої не цікавився, інтерес до цього втратив, а тому, виходячи із встановлених обставин та змісту показань учасників справи, суд підстав для застування обмежувальних заходів передбачених ст. 91-1 КК України не вбачає.

Водночас, з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним додатково покласти на ОСОБА_4 виконання обов`язків передбачених п. 6 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема: обмежити спілкування з потерпілою ОСОБА_6 , утриматися від пересування за адресою проживання останньої по АДРЕСА_1 .

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати в справі відсутні.

На підставі викладеного і керуючись статтями 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345 і ст. 126-1 КК України і за цим законом призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 345 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

за ст. 126-1 КК України 5 (п`ять) місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2, частини 1, пунктом 6 частини 3 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та роботи, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації, дотримається встановлених судом обмежень на спілкування з потерпілою ОСОБА_6 , 1982 року народження, утримається від пересування за адресою її проживання по АДРЕСА_1 .

Речові докази по справі флеш накопичувач № ТС58-9Д3Н-НКР1 2003, залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: