Житомирський апеляційний суд
Справа №294/997/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 ККУкраїни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000125 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , працював неофіційно, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-26.06.2003 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 187 ч. 2, 69, 187 ч. 3, 69, 187 ч. 4, 69, 70 ч. 1 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-23.06.2015 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 2, 75, 76 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 04.05.2017 звільнення від відбування покарання скасовано, направлений для відбування призначеного покарання, 03.11.2017 звільнений на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності вини, просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та призначити йому мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком 7 років та визначити обчислювання строку покарання з моменту його фактичного затримання, а саме з 13.05.2020 р. Вказує, що призначаючи йому покарання суд першої інстанції не врахував належним чином обставини, які пом`якшують його покарання, зокрема визнання вини та щире каяття, а також позицію прокурора, який просив призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання встановлено обраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.05.2020 по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку, тобто до 08.07.2023 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 13.05.2020 року близько 21 год. 00 хв. між ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_9 в одній із кімнат, а саме в кухні житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_3 , на ґрунті раптових неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 у вказаний час та місці за допомогою дерев`яної палиці, яка знаходилась біля плити пічного опалення, та кулаком руки умисно наніс не менше двох ударів в ділянки життєво важливих органів голови ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани волосяної частини голови, крововиливів в м`які покрови голови та під оболонки головного мозку, речовину головного мозку, перелому кісток склепіння черепа, які складають відкриту черепно-мозкову травму. Нанесенні тілесні ушкодження належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та спричинили смерть ОСОБА_9 ..

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомлена про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилася, повідомила, що не бажає брати участь в апеляційному розгляді.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, а саме в частині строку попереднього ув`язнення, який підлягає зарахуванню в строк відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, відбував реальну міру покарання у виді позбавлення волі, був працевлаштований неофіційно, розлучений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, та на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також з`явлення із зізнанням, оскільки останній особисто, добровільно повідомив правоохоронним органам про вчинений злочин.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України суд визнав рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом враховано позицію потерпілої ОСОБА_10 , яка при призначенні покарання покладалась на розсуд суду, тобто не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства не можливе та призначив останньому покарання в виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального, визначеного ч.2 ст.121 КК України.

З наведеними висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів та вважає, що саме таке покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апелянта про те, що судом при призначенні покарання не враховано те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, а також позицію прокурора, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, відбував реально покарання та знову скоїв вищевказаний злочин, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення.

Таким чином, переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми кримінального закону України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не можна визнати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно невірно встановленої дати, з якої йому слід обчислювати строк попереднього ув`язнення, який підлягає зарахуванню у строк відбування покарання.

Так, згідно оскаржуваного вироку, обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції зараховано у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 14.05.2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Проте, з протоколу затримання ОСОБА_7 від 14.05.2023 року (т.1 а.п.33-35) вбачається, що останнього за підозрою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, фактично було затримано 13.05.2020 року о 23-00 год, та в подальшому ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 14.052020 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який до теперішнього часу не змінювався, а тому строк попереднього ув`знення обвинуваченому ОСОБА_7 слід обчислювати з 13.05.2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині зарахування ОСОБА_7 у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 14 травня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 13 травня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: