Номер провадження: 11-кп/813/1873/23
Справа № 946/2491/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 12.06.2023 в об`єднаному к/п № 0000150 та №000451 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новокрасне Роздільнянського району Одеської обл., громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 14.10.2022 Роздільнянським райсудом Одеської обл. за ч. 4 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та 6 місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Роздільнянського райсуду Одеської обл. від 14.10.2022 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць.

Строк покарання ОСОБА_7 обраховано з моменту ухвалення вироку, тобто з 12.06.2023.

Скасовано арешти на майно накладенні ухвалами слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 10.03.2023, 17.03.2023, 12.04.2023 та 03.05.2023

Вказаним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він відбуваючи покарання у державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (далі ДУ «ІСІ»), розташованій по просп. Незалежності, буд. 70 в м. Ізмаїл Одеської області, усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, вчинив чисельні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), за обставин, що будуть наведені нижче. З метою реалізації своїх умислів ОСОБА_7 , кожного разу зв`язувався з ОСОБА_8 , яку вводив в оману, знаючи, що вона працює кур`єром, та просив її знімати грошові кошти з банківської картки № НОМЕР_1 у сумі коштів, якими він заволодівав, на які вона на прохання ОСОБА_7 купувала продукти харчування, доставляла їх до ДУ «ІСІ» та передала ОСОБА_7 . Тим самим ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами потерпілих, чим спричинив їм майнові шкоди.

Так, 28.11.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі «Facebook» профіль із назвою « ОСОБА_9 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «Lenovo» моделі «Lenovo А6020а40», який у подальшому вилучено в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме травматичного пістолету «Форт 12», шляхом обману, знаючи, що відправляти товар не буде, запевнив потерпілого ОСОБА_10 про те, що товар у нього є в наявності та після переказу грошових коштів відправить товар потерпілому, чим спонукав останнього переказати грошові кошти за товар у розмірі 6 600 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Також, 28.11.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі «Facebook» профіль із назвою « ОСОБА_9 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «Lenovo» моделі «Lenovo А6020а40», який вилучено в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме травматичного пістолета «Форт 12», шляхом обману, знаючи, що відправляти товар не буде, запевнив потерпілого ОСОБА_11 про те, що товар у нього є в наявності та після переказу грошових коштів відправить товар потерпілому, чим спонукав останнього перекинути грошові кошти за товар у розмірі 8 800 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Далі, 28.11.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі «Facebook» профіль із назвою « ОСОБА_9 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «Lenovo» моделі «Lenovo А6020а40», який вилучено в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме травматичного пістолету «Форт 12», шляхом обману, знаючи що відправляти товар не буде, запевнив потерпілого ОСОБА_12 про те, що товар у нього є в наявності та після переказу грошових коштів відправить товар потерпілому, чим спонукав останнього перекинути грошові кошти за товар у розмірі 8 800 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Також, 28.11.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі ««Facebook» профіль із назвою « ОСОБА_9 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «Lenovo» моделі «Lenovo А6020а40», який вилучено в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме травматичного пістолета «Форт 12», шляхом обману, знаючи, що відправляти товар не буде, запевнив потерпілого ОСОБА_13 про те, що товар у нього є в наявності та після переказу грошових коштів відправить товар потерпілому, чим спонукав останнього перекинути грошові кошти за товар у розмірі 8 800 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Окрім того, 07.01.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі «Facebook» профіль із назвою « ОСОБА_14 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «ZTE» моделі «ZTE2050», який в подальшому вилучений в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме годинника «Політ», шляхом обману, знаючи що відправляти товар не буде, запевнив потерпілого ОСОБА_15 про те, що товар у нього є в наявності та після перерахунку грошових коштів відправить товар потерпілому, чим спонукав останнього перерахувати грошові кошти за товар у розмірі 8 000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Згодом, 11.01.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі «Facebook» профіль із назвою « ОСОБА_14 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «ZTE» моделі «ZTE 2050», який вилучено в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме травматичного пістолета моделі «ПМ», шляхом обману, знаючи що відправляти товар не буде, запевнив потерпілого ОСОБА_16 про те, що товар у нього є в наявності та після перерахунку грошових коштів відправить товар потерпілому, чим спонукав останнього перерахувати грошові кошти за товар у розмірі 7 000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Окрім цього, 12.01.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі «Facebook» профіль із назвою « ОСОБА_17 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «ZTE» моделі «ZTE 2050», який вилучено в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме набору посуду, шляхом обману, знаючи що відправляти товар не буде, запевнив потерпілу ОСОБА_18 про те, що товар у нього є в наявності та після перерахунку грошових коштів відправить товар потерпілій, чим спонукав останню перерахувати грошові кошти за товар у розмірі 1 000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Також, 27.01.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі «Facebook» профіль із назвою « ОСОБА_19 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «ZTE» моделі «ZTE 2050», який вилучено в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме годинника «Бурен», шляхом обману, знаючи що відправляти товар не буде, запевнив потерпілого ОСОБА_20 про те, що товар у нього є в наявності та після переказу грошових коштів відправить товар потерпілому, чим спонукав останнього перерахувати грошові кошти за товар у розмірі 3 000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Окрім того, 24.02.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи у камерному приміщенні № 46, в якому він відбуває покарання, маючи створений у соціальній мережі «Facebook» профіль із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за допомогою мобільного телефону торгової марки «Lenovo» моделі «Lenovo А6020а40», який вилучено в ході проведення планового обшуку працівниками ДУ «ІСІ», під приводом продажу неіснуючого товару, а саме пневматичної гвинтівки, шляхом обману, знаючи що відправляти товар не буде, запевнив потерпілого ОСОБА_21 про те, що товар у нього є в наявності та після переказу грошових коштів відправить товар потерпілому, чим спонукав останнього перерахувати грошові кошти за товар у розмірі 5 500 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності своєї вини, вважає, що призначене йому покарання є занадто суворим, оскільки судом 1-ої інстанції не враховано його щиросердне каяття, у зв`язку із чим просить пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає.

Як вбачається із журналу судового засідання (а.с. 172-173) та мотивувальної частини вироку суду 1-ої інстанції (а.с. 176), обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, внаслідок чого суд, за погодженням учасників судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що стосується особи обвинуваченого та заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, враховуючи те, що учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про надмірну суворість призначеного його покарання, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Частини 1 та 2 ст. 50 КК України передбачають, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції зазначив, що врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який хоча й щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушеннях та активно сприяв їх розкриттю, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, проте з урахуванням того, що він, маючи одну непогашену судимість за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, знову вчинив чисельні умисні злочини також проти власності під час відбування покарання, вважав, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим останньому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Окрім того, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції врахував те, що він вчинив злочин за цим вироком після ухвалення відносно нього вироку Роздільнянським райсудом Одеської обл. від 14.10.2022, що набрав законної сили 27.12.2022, яким він засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, та під час відбування покарання та до повного відбуття зазначеного покарання за вказаним вироком, у зв`язку із чим ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши суспільну небезпеку вчиненого злочину та його наслідки, характеристику особу обвинуваченого, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, із застосуванням положень ст. 71 КК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу обвинуваченому ОСОБА_7 на те, що призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. В зазначеному випадку суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому при складенні покарань остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Зазначені приписи закону є імперативними та підлягають обов`язковому виконанню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому підстав для пом`якшення призначеного йому покарання відсутні.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , призначив йому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 12.06.2023, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4