Справа № 289/2262/22
Номер провадження 1-кп/289/42/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000195 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі, Бородянського району, Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, перебуває в цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 02.10.2000 Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 17, ст. 42, 44, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 140КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України вирок відстрочено на 2 роки;

- 25.12.2001 Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 81, ст.ст. 212, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 01.02.2007 Бородянським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 24.03.2010 Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 01.03.2011 Бородянськимрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 23.12.2014 Бородянським районним судом Київської області за ч. 1, ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 07.11.2017 Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту;

- 11.07.2019 Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

11.08.2020 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року Російською Федерацією оголошено початок військової спеціальної операції проти України, в зв`язку з чим в Україні введено воєнний стан.

Всупереч воєнного стану, ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за вчинення умисних злочинів, маючи дані судимості не знятими та не погашеними у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову, повторно, вчинив умисний тяжкий злочин проти власності за наступних обставин.

06 листопада 2022 року близько 15:00 години ОСОБА_4 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 знаходилися в кухонній кімнаті домоволодіння знайомої ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_4 вийшов з кухонної кімнати в коридор та проходячи повз спальної кімнати, двері якої були відкриті, побачив на стільці у вказаній кімнаті планшет і у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного планшета.

З цією метою, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, діючи таємно, повторно, скориставшись тим, що ОСОБА_8 та його співмешканка ОСОБА_6 знаходились в кухонній кімнаті і за його злочинними діями не спостерігають, зайшов у спальну кімнату та взяв зі стільця планшет марки Fly моделі FlyLife Connect 7 ЗG 2, вартістю 963 гривні 33 копійки, який поклав в кишеню штанів, таємно викравши його таким чином, після чого з викраденим планшетом вийшов на вулицю та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на вказану вище суму.

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював, та показав, що 06 листопада 2022 року прийшов до господарства ОСОБА_7 рубати дрова, після чого остання запросила його до будинку, щоб пригостити кавою, оскільки на вулиці була погана погода. Знаходячись в будинку певний час він помітив планшет, який лежав на стільці, після цього забрав його та пішов на вулицю. Наступного дня вказаний планшет ОСОБА_4 віддав своєму брату. На запитання суду, для чого саме обвинувачений викрав планшет, останній відповісти не зміг, однак зазначив, що щиро розкаюється у скоєному.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву, в якій просить розглянути вказане кримінальне провадження без її участі та суворо не карати ОСОБА_4 , оскільки вказаний планшет їй повернуто, претензій до обвинуваченого вона не має (а.с. 34).

З врахуванням думки учасників судового провадження щодо можливості з`ясування всіх фактичних обставин справи суд вирішив проводити судовий розгляд за відсутності потерпілої.

Водночас, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і не має сумнівів у добровільності та істинності їхніх позицій. При цьому, ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому, зазначення у обвинувальному акті такої обтяжуючої покарання ОСОБА_4 обставини, як вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, судом не береться до уваги, оскільки вона не знайшла своє підтвердження долученими матеріалами, зокрема відсутні докази того, що обвинувачений на момент вчинення крадіжки знав кому саме належить викрадене майно, а також докази того, що саме похилий вік потерпілої був передумовою для вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Тому, враховуючи вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття та відшкодування шкоди, заподіяної злочином, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває в цивільному шлюбі, за місцем проживання характеризується негативно та приймаючи до уваги зазначені обставини у їх сукупності, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила суворо не карати обвинуваченого, а також відомості досудової доповіді, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Однак, враховуючи особу ОСОБА_4 та усі пом`якшуючі покарання обставини, а також відсутність тяжких наслідків, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 755 грн. 12 коп.

Долю речового доказу суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався. Цивільний позов потерпілою не заявлено. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, а саме планшет марки Fly моделі FlyLife Connect 7 ЗG 2, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_8 повернути останній.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1