Справа №591/3443/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/882/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, який закінчується 15 лютого 2023 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 3 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2023 року клопотання прокурора було задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 14 квітня 2023 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на те, що клопотання прокурора є необґрунтованим та належним чином не вмотивованим. Матеріали справи не містять підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений просить звернути увагу на те, що він майже 5 років перебуває під вартою, чим істотно порушуються норми КПК України, Конституції України та Конвенції з прав людини.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження останньому строку тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились і існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме відсутність у обвинуваченого офіційних постійних джерел доходів, сталих власних міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей, що в сукупності з характером інкримінованого злочину, що ставиться в провину обвинуваченому, зумовленого позбавленням життя людини, його особливою тяжкістю та покаранням, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Наведене у сукупності із тяжкістю можливого покарання за інкримінований злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років у разі визнання останнього винним, вказує на обґрунтованість на даний час продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу такого як цілодобовий домашній арешту з використанням електронного засобу контролю.

Відсутність постійного джерела доходів, соціальних зв`язків, здійснення кримінального провадження у воєнний час та у області, яка межує з країною-агресором і суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, зокрема за правовою кваліфікацією - умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині у своїй сукупності, підвищує ризик переховування обвинуваченого і вказує на неможливість зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому є виправданим.

Навіть зі спливом часу, враховуючи наведені вище обставини, раніше встановлений ризик по відношенню до особи обвинуваченого не втратив своєї актуальності.

Крім того, матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б засвідчували неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та в судовому засіданні апеляційного суду не встановлені.

Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що прокурором не обґрунтовано існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки при розгляді питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Крім того, на даний час триває розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , дослідження доказів ще не завершено, не допитані свідки по справі та не прийнято остаточного рішення в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Між тим, колегія суддів знаходить слушними доводи обвинуваченого щодо тривалого судового розгляду кримінального провадження, під час якого ОСОБА_6 постійно перебуває під вартою, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути особливу увагу суду першої інстанції на положення ст.8 Конституції України, та приписи ст.28, 318 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Водночас ч.1 ст.318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4