ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1652/23 (1-кс/619/275/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/535/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові (в режимі відеоконференції) кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного судуд Харковіської області від 07 квітня 2023 року щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000837 від 05.04.2023 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Слатине Дергачівської ОТГ Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого 04.06.2018 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 289 ч. 2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 21.12.2018 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 289 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» 06.06.2022 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 27.05.2022 згідно зі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 24 дні, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним вище ризикам, а надані докази обґрунтовують ці обставини.

За таких обставин слідчий суддя не вбачав можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати, та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що долучені до клопотання докази не доводять, що ОСОБА_7 вчинив злочин, що передбачений ч.2 ст.115 КК України, навпаки, вбачається, що у діях ОСОБА_7 могли б міститися будь-які інші склади злочинів, рівно як і у діяннях інших осіб, що перебували з ним, але дій, що відповідали б кваліфікації за ч.2 ст.115 КК України немає. Дана кваліфікація подій була застосована до підзахисного лише з єдиною метою взяття останнього під варту. Необхідним є прийняти до уваги, що ч.2. ст.177 КПК України вказано, що підставою для застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри саме у інкримінованому складі злочину.

Звертає увагу, що лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу - тримання під вартою.

Серед ризиків які існують у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу зазначені:

Підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з тяжкістю покарання яке йому загрожує у разі визнання винуватим (п.1 ч.І ст. 177 КПК України).

Проте, зважаючи на покази свідків, що додані слідчим до матеріалів справи, кваліфікація дій підзахисного викликає сумнів. Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_12 не підтверджують того, що ОСОБА_7 мав умисел на вбивство потерпілих. Таким чином, всі фактичні обставини справи спростовують наявність вказаного ризику і на це посилалася в суді сторона захисту. Судом же це було проігноровано.

Перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів (п. З ч.І ст 177 КПК України).

Це твердження також нічим не обґрунтоване, а тому є надуманим. Більш того нівелюється застосуванням іншого, більш м`якого запобіжного заходу такого як цілодобовий домашній арешт.

Згідно ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу повинно містити: виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини та обґрунтування неможливості запобігання зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Ці вимоги Закону дотримані не були.

Обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу взагалі не міститься.

Заслухавши доповіді судді, думку адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя дійшов вірного висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. ст. 196, 197 КПК України.

Так з матеріалів провадження вбачається що згідно даних витягу з ЄРДР 05.04.2023 внесено відомості (кримінальне провадження №0000837) про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, де у фабулі зазначено, що 05.04.2023 до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_7 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , погрожуючи підривом боєприпаси суббоєприпасу 9Р210, що відноситься до категорії «надзвичайно небезпечний», намагався вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця по причинам, що не залежать від його волі, оскільки його дії були припинені ОСОБА_12 .

06 квітня 2023 року ОСОБА_7 о 00 год 15 хв було затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол.

06 квітня 2023 року ОСОБА_7 , відповідно до ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 стороною обвинувачення надані наступні докази: протокол огляду місця події від 05.04.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 від 06.04.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 06.04.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 06.04.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 06.04.2023.

Слідчим суддею вивчено дані про особу підозрюваного і встановлено, що ОСОБА_7 з середньою освітою, не працевлаштований, раніше судимий 04.06.2018 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 289 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 21.12.2018 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 289 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» 06.06.2022 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 27.05.2022 згідно зі ст. 81 КК України умовно-достроково на відбутий строк 1 рік 7 місяців 24 дні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Правильними є і висновки суду про наявності обґрунтованої підозри, оскільки у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала в суді першої інстанції та мотивує при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання даної особи під вартою.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в оскаржуваній ухвалі обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу є надуманим.

Так в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали міститься висновок про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, який обґрунтовано тим, що прокурор довів наявність всіх обставин для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також тим, що інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 колегія суддів визнає безпідставним.

Так статтею 198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Кваліфікація скоєного може бути змінена лише в порядку передбаченому КПК України, під час досудового розслідування, а всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, вірність кваліфікації скоєного, питання винності чи не винності ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги підозрюваного.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харковіської області від 07 квітня 2023 року щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді