Справа №295/5389/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001195 від 13.04.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

1. формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

У жовтні 2022 року малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була передана батьками натимчасовий догляд та виховання своїй бабусі ОСОБА_3 на підставі усної домовленості.

Так, 12.04.2023 у ОСОБА_3 , яка не бажала продовжувати доглядати свою онуку, виник злочинний умисел направлений на завідоме залишення малолітньої ОСОБА_6 без допомоги та нагляду у громадському місці в небезпечному для життя стані.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 12.04.2023, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одягнула малолітню ОСОБА_6 та приблизно о 19 год. 20 хв. привела її до приміщення ТРЦ «Глобал», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 77, де посадила малолітню ОСОБА_6 на лавку біля фонтану. В подальшому ОСОБА_3 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що її онука ОСОБА_6 перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлена реальної можливості до самозбереження через малолітство, усвідомлюючи, що в результаті її дій можуть настати тяжкі наслідки, не вжила заходів для надання допомоги потерпілій, не звернулася за допомогою до спеціально-уповноважених державних органів і не потурбувалася передати потерпілу під нагляд батькам, хоча повинна була і мала об`єктивну можливість це зробити, легковажно розраховуючи на те, що можлива допомога буде надана іншими особами, натомість самовільно покинула малолітню ОСОБА_6 без нагляду в громадському місці, поставивши потерпілу в небезпечний для життя стан.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

2. відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної 28.04.2023 року у м. Житомирі між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , під час досудового розслідування обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, зобов`язувалась виконати усі обов`язки, які будуть на нього покладені судом, та будучи ознайомленою з наслідками укладання та затвердження угоди, її невиконання, погодилась на призначення узгодженого покарання за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком.

3. позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 135 України в повному обсязі. Також пояснила суду, що вона розуміє права та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 та ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди. Крім цього, обвинувачена надала суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначила, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно. Просила затвердити зазначену угоду.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди, просив з урахуванням обставин справи і особи обвинуваченої дати мінімальний іспитовий строк.

Прокурор просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та направити для проходження програми для кривдників.

4. мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470,472 КПК України. Зокрема, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, Законним представником потерпілої на досудовому слідстві надано згоду на укладення угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої.

Учасникам судового розгляду роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст. 473 КПК для обвинуваченої і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав за п.1 ч.4 ст. 474 КПК України. Обвинувачена розуміє характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Обвинувачена раніше не судима, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження прокурором та обвинуваченою, а також призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, арешт на майно не накладався. Майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 368, 369, 373, 374, 394,474, 475, 615 КПК України,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.04.2023 між прокурором Житомирської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, у вигляді направлення її для проходження пробаційної програми строком 3 місяці.

Речовий доказ флеш носій з відео записом з камер відео спостереження, що зберігається в матеріалах кримінального провадження у прокурора - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира на протязі 30 днів, починаючи з моменту його проголошення:

- обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1