ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/557/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТДВ «Інтел», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_2 з метою отримання консультації щодо процедури проведення конкурсу на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами, оскільки мав з останнім та його дружиною тривалі дружні відносини, та знав, що він обіймав посаду заступника голови правління одного з банків.

Після зазначеної зустрічі, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 в особливо великих розмірах шляхом зловживання довірою та на підбурювання його до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, а саме, заступнику голови НБУ ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_2 4 червня 2020 року приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи в парку «Вічної слави», що знаходиться на території Печерського району м. Києва, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, повідомив ОСОБА_8 , що у нього є зв`язки з заступником голови НБУ ОСОБА_9 , яка займає особливо відповідальне становище, та він може допомогти останньому вирішити питання з призначенням на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами, шляхом надання ОСОБА_9 неправомірної вигоди, в тому випадку, якщо ОСОБА_8 передасть йому, ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, що згідно з курсом НБУ (станом на 4 червня 2020 року), становить 668750 грн.

На момент отримання даної пропозиції ОСОБА_8 був переконаний, що вказані кошти будуть передані ОСОБА_10 , як неправомірна вигода, заступнику голови НБУ ОСОБА_9 , яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення дій в інтересах ОСОБА_8 з використанням наданої їй влади чи службового становища, а саме, сприяння у проходженні конкурсу для призначення його на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами НБУ.

В ході наступної зустрічі, 26 червня 2020 року близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_8 , що для початку йому потрібно передати грошові кошти на суму 15000 доларів США, а через деякий час другу частину обумовленої суми, тобто 10000 доларів США.

ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах ОСОБА_8 , шляхом зловживання довірою, та на підбурювання ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди в особливо великих розмірах службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, 29 червня 2020 року приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи на паркові ТЦ «Ашан», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська,17, зустрівся з ОСОБА_8 та, перебуваючи в автомобілі марки Toyota Camry, отримав від останнього грошові кошти в розмірі 15000 доларів США, що згідно з курсом НБУ (станом на 29 червня 2020 року), становить 400350 грн., які ОСОБА_2 обіцяв передати заступнику голови НБУ ОСОБА_9 , яка займає особливе відповідальне становище.

Так, ОСОБА_2 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 в особливо великих розмірах до кінця та не завершив кримінальне правопорушення з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий одразу після отримання частини грошових коштів співробітниками поліції та ГУ КЗЕ СБ України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України не визнав, та відмовився давати показання згідно ст. 63 Конституції України.

1.Мотиви і оцінки суду за наслідками перевірки обставин висунутого обвинувачення і перевірки їх доказами наданими сторонами кримінального провадження під час судового розгляду

Не дивлячись на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_2 та невизнання вини, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні докази, зібрані по справі, суд уважає повністю доведеною його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при викладених у обвинувальному акті обставинах, що підтверджується наступним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що з ОСОБА_2 він знайомий приблизно з 2016-2017 року. З того часу зустрічалися пару разів. У 2016 році ОСОБА_2 повідомив йому, що він працює в Адміністрації Президента. У нього з ОСОБА_2 були дружні стосунки. У 2017 році до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням дати в борг 10000 доларів США. Приблизно о 2018 році свідок попросив їх повернути, однак той повідомив, що коштів наразі немає. Оскільки ОСОБА_8 довгий час офіційно був без роботи, то хотів влаштуватися в державні органи. У 2018 році йому зателефонував ОСОБА_2 та запропонував зустрітися. Під час зустрічі ОСОБА_2 пропонував йому влаштувати його на посаду заступника міністра, однак ОСОБА_8 не погодився, оскільки треба було заплатити 50000 доларів США за цю посаду. ОСОБА_2 йому казав, що це не його вимога, а інших.

У 2020 році йому знову зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що може влаштувати в НБУ, очолити відділ, але необхідно вирішити певні фінансові питання. Оскільки раніше ОСОБА_2 вже пропонував вирішити питання щодо працевлаштування за гроші, ОСОБА_8 вирішив в цей раз вже звернутися до правоохоронних органів щоб вони призупинили незаконні дії обвинуваченого. Так, ОСОБА_8 через 1-2 дня поїхав до відділу СБУ, де написав заяву про те, що відома йому особа вимагає кошти за працевлаштування. Йому сказали, щоб він чекав дзвінка ОСОБА_2 , і коли той призначить зустріч, то під`їдуть працівники та одягнуть на нього спецзасоби. Через пару днів йому першим зателефонував ОСОБА_2 та домовився зустрітись в парку по вул. Грушевського. На цій зустрічі ОСОБА_2 сказав, що він може працевлаштувати його, оскільки має зв`язки ще з тих часів, коли очолював банк. Зазначив, що в нього залишились відносини з ОСОБА_11 . ОСОБА_8 зазначив, що він лише хотів, щоб ОСОБА_2 йому допоміг із збором документів для конкурсу, проте останній запевнив його, що якщо він самостійно подасть ці документи, то їх ніхто розглядати не буде. У подальшому ОСОБА_8 віддав документи ОСОБА_2 , які він мав передати у відділ НБУ. ОСОБА_8 вірив, що обвинувачений так і зробив. Про кошти ОСОБА_2 сказав, що це є необхідною умово, і на кожній подальшій зустрічі ОСОБА_2 продовжував вимагати кошти, запевняючи, що їх вже необхідно поїхати та передати ОСОБА_12 , і тільки після цього буде призначена дата проведення конкурсу. У подальшому, під час зустрічі ОСОБА_8 передав ОСОБА_2 15000 доларів США у його машині.

Також, ОСОБА_8 зазначив, що він надавав згоду на проведення відносно нього НСРД, прослуховувати телефон, слідкувати за ним. Інструктаж щодо того, які питання ставити ОСОБА_2 , йому ніхто не проводив. Працівники СБУ просто сказали, що якщо ОСОБА_2 щось буде вимагати, то вони це зафіксують на пристрій. Щодо 15000 доларів США, то останній зазначив, що їх йому передало СБУ. Ці гроші копіювали, робили позначки при ньому, вони йому не належать.

Суд ураховує, що показання свідка були послідовними, логічними, переконливими, не мають ніяких істотних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів.

Крім того, такі показання свідка ОСОБА_8 узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, з даними в:

-заяві ОСОБА_8 від 25 травня 2020 року (т. 1 а.с. 130) стосовно пропозиції ОСОБА_2 пролобіювати перед керівництвом НБУ його кандидатуру на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами НБУ, однак не безкоштовно, оскільки на вказану посаду є багато достойних кандидатів;

-листі СБУ від 25 травня 2020 року (т. 1 а.с. 131) до Київської місцевої прокуратури № 6 щодо виявлення в діях ОСОБА_2 та невстановлених службових осіб НБУ, які займають відповідальне становище, ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України;

-дорученні прокурора місцевої прокуратури від 26 червня 2020 року № 56-5084 вих-20 (т. 1 а.с. 134) на проведення слідчих (розшукових) дій, а саме, співробітникам ГУ КЗЕ СБ України здійснити оперативний супровід під час проведення обшуків на території м. Києва в період з 29 червня 2020 року по 30 червня 2020 року, у тому числі, з залученням спецпідрозділу фізичного захисту СБ України; провести інші слідчі дії, необхідність яких виникне під час виконання доручення;

-дорученнях про проведення досудового розслідування від 29 червня 2020 року (т. 1 а.с. 124, 128) по кримінальному провадженню за № 0002312 від 29 червня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК, ч. 4 ст. 369 КК України;

-листі ГУ КЗЕ СБ України від 28 травня 2020 року № 8/18/-4929 (т. 1 а.с. 132), з якого вбачається, що на виконання доручення № 56-5084 вих-20 від 25 травня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, встановлено, що громадянин ОСОБА_2 висловив пропозицію ОСОБА_8 пролобіювати перед керівництвом НБУ його кандидатуру на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами НБУ, однак не безкоштовно, оскільки на вказану посаду є багато достойних кандидатів;

-дорученні № 56-3999-20 від 25 травня 2020 року (т. 1 а.с. 135), відповідно до якого, прокурором місцевої прокуратури доручено працівникам ГУ КЗЕ СБ України провести слідчі дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів шляхом проведення допитів, як свідків - осіб, яким відомі будь-які обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, які можуть становити доказове значення для подальшого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні;

-заяві ОСОБА_8 від 25 травня 2020 року про надання згоди на проведення відносно нього НСРД, у тому числі, із застосуванням його мобільного телефону, а також інших негласних слідчих дій, направлених на розкриття та документування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а.с. 138);

-протоколі про проведення негласної слідчої дії від 5 червня 2020 року з додатком до нього (т. 2 а.с. 25-33, 128), відповідно до якого, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо контролю особи ( ОСОБА_2 ) було отримано фактичні дані, які мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, зокрема, під час зустрічі між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 4 червня 2020 року відбулася розмова, в якій ОСОБА_2 пояснював ОСОБА_8 , що ніхто з вулиці на таку посаду до НБУ не приходить, він особисто розмовляв з ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 - заступник голови НБУ) щодо нього, а інша особа на ім`я ОСОБА_15 (який ніби то, також, працював у НБУ), також може порекомендувати його зі своєї сторони останній, однак, ОСОБА_8 не потрібно бачитись безпосередньо з ОСОБА_13 . Також ОСОБА_2 вказував, що в них вже є домовленість відносно ОСОБА_8 , чекають лише його рішення. Якщо ОСОБА_8 скаже - так, тоді ОСОБА_2 буде розмовляти, щоб вона дала людину, яка все розкаже, як буде відбуватись, потім призначить зустріч із ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 впливає на всю цю справу;

-протоколі про проведення негласної слідчої дії від 30 червня 2020 року з додатком до нього (т. 2 а.с. 34-36, 136), відповідно до якого, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо контролю особи ( ОСОБА_2 ) було отримано фактичні дані, які мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, зокрема, під час зустрічі між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 29 червня 2020 року відбулась розмова, в якій ОСОБА_2 зазначив, що, коли він відвозив документи, то в деталях переговорив з нею, повідомив, що людині затримують гроші, на що остання повідомила, що понеділок - це останній строк, в іншому випадку, вона все анулює. Також останній зазначив, що, коли він з нею розмовляв, то вона сказала, що «отлистает» і ОСОБА_8 ніхто не буде задавати підступні питання. ОСОБА_2 повідомив, що до 10 липня він заїде, переговорить, завезе десятку їй щоб питання було закрито. Вкінці ОСОБА_2 попросив передати йому кошти та запитав у ОСОБА_8 , чи запаковані вони, на що останній повідомив, що розбив на 10 і 5;

-протоколі про проведення негласної слідчої дії від 30 червня 2020 року з додатком до нього (т. 2 а.с. 37-39, 137), відповідно до якого, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відео контролю особи ( ОСОБА_2 ) було отримано фактичні дані, які мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, зокрема, під час зустрічі 29 червня 2020 року на парковці ТРЦ «Ашан», що в м. Києві по вул. Здолбунівська, 17, ОСОБА_8 передає ОСОБА_2 кошти;

-протоколі про проведення негласної слідчої дії від 27 червня 2020 року з додатком до нього (т. 2 а.с. 40, 125), відповідно до якого, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відео контролю особи ( ОСОБА_2 ) було отримано фактичні дані, які мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, зокрема, на зустріч 26 червня 2020 року ОСОБА_2 приїхав на автомобілі марки Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , в якому, в подальшому, під час обшуку 29 червня 2020 року було вилучено кошти, передані ОСОБА_8 ;

-протоколі про проведення негласної слідчої дії від 27 червня 2020 року з додатком до нього (т. 2 а.с. 42-46, 127), відповідно до якого, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо контролю особи ( ОСОБА_2 ) було отримано фактичні дані, які мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, зокрема, під час зустрічі між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 26 червня 2020 року відбулась розмова, в якій ОСОБА_2 запитує у ОСОБА_8 , що у нього з «кешем»?, оскільки їй потрібно занести «п`ятнашку». Також, ОСОБА_2 зазначив останньому, що йому треба передати їй кошти сьогодні, оскільки вона повинна вже роздати все людям, які будуть готувати документи по ньому. Крім того, під час зустрічі ОСОБА_2 вказував, що вона повідомила про «вартість двадцять п`ять», а він домовився, що спочатку п`ятнадцять, а іншу частину потім. На питання ОСОБА_8 : чи можна десять? ОСОБА_2 вказав, що вона сказала п`ятнадцять;

-протоколі про проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину від 30 червня 2020 року з додатком до нього (т. 2 а.с. 47-69), відповідно до якого, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контролю особи ( ОСОБА_2 ), крім іншого, було зафіксовано зустріч 18 червня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_15 в парку ім. Т.Г. Шевченка біля КНУ ім. Шевченка, під час якої ОСОБА_2 представив ОСОБА_8 чоловіка на ім`я ОСОБА_15 , про якого він розповідав, що той працював у НБУ та був пов`язаний з вирішенням питань відносно нього. Також, на відео зафіксовано зустріч 26 червня 2020 року о 14 год. 02 хв., де ОСОБА_8 передає грошові кошти у розмірі 15 тис. доларів США, а ОСОБА_2 їх перераховує;

-протоколі про проведення негласної слідчої дії від 5 червня 2020 року з додатком до нього (т. 2 а.с. 70-72, 126), відповідно до якого, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відео контролю особи ( ОСОБА_2 ) було отримано фактичні дані, які мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, зокрема, зафіксовано зустріч 4 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 за адресою: м. Київ, «Парк Вічної Слави» під час якого відбувалося обговорення питання щодо працевлаштування ОСОБА_8 ;

-протоколах про проведення негласної слідчої дії від 19 червня 2020 року з додатком до нього (т. 2 а.с. 73-79), відповідно до яких, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо та відео контролю особи ( ОСОБА_2 ) було отримано фактичні дані, які мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, зокрема, зафіксовано зустріч 18 червня 2020 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_15 за адресою: м. Київ, «Парк імені Тараса Шевченка». Також, під час цієї зустрічі ОСОБА_2 зазначав ОСОБА_8 , що, коли він розмовляв із ОСОБА_18 , вона йому сказала зустрітися з ОСОБА_16 , який все підкаже, заведе куди треба та познайомить з ким необхідно, що ОСОБА_15 продовжує спілкуватися з ОСОБА_18 і залишився з нею в гарних відносинах. Крім того, ОСОБА_2 сказав, що ОСОБА_17 в нього запитує, чи буде ОСОБА_8 «заходить» чи ні, оскільки стає питання хто буде;

-дорученні оперативному підрозділу ГУ КЗЕ СБ України на виконання постанови прокурора про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 368 КК України № 1500т від 12 червня 2020 року (т.2 а.с. 80);

-дорученні оперативному підрозділу ДЗНД СБ України на виконання ухвали Київського апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 368 КК України № 1500т від 12 червня 2020 року (т.2 а.с. 81);

-постанові прокурора місцевої прокуратури від 12 червня 2020 року № 1499 про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту під час передачі ОСОБА_8 неправомірної вигоди, з використанням заздалегідь ідентифікованих грошових коштів в сумі 25000 доларів США, строком до 60 діб. Проведення контролю доручити працівникам ГУ КЗЕ СБУ (т. 2 а.с. 82-84);

-ухвалах слідчого судді Київського апеляційного суду від 1 червня 2020 року (т. 2 а.с. 93-100) про надання дозволу прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000187 від 25 травня 2020 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ;

-протоколі про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 1 липня 2020 року з додатком до нього(т. .2 а.с. 102-104), відповідно до якого, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було отримано фактичні дані, які мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, зокрема, 4 червня 2020 року о 12 год. 44 хв. ОСОБА_2 на автомобілі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 приїхав до Національного музею «Меморіал жертв голодомору», де о 13 год. 15 хв. зустрівся з ОСОБА_8 . Також, 18 червня 2020 року відбулася зустріч ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 . 29 червня 2020 року до автомобіля ОСОБА_2 підійшов та сів ОСОБА_8 , в якому перебував приблизно 20 хв., після чого відбулося затримання ОСОБА_2 о 14 год. 00 хв. та слідчі дії;

-акті прийому передачі грошових коштів від 13 жовтня 2020 року, відповідно до якого в ході проведення невідкладного обшуку в автомобілі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 виявлено та вилучено купюри в кількості 150 одиниць, кожна номіналом 100 доларів США, та передані на зберігання в відділення № 50 АБ «УКРГАЗБАНК» (т. 2 а.с. 107-110);

-повідомленні ОСОБА_2 прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 про проведення негласних слідчих (розшукових дій) щодо нього, внаслідок чого тимчасово було обмежено його конституційні права (т. 2 а.с. 113).

-протоколі огляду та вручення грошових коштів від 29 червня 2020 року з додатками до нього (т. 1 а.с. 139-180), відповідно до яких, старший у/о в ОВС 1 сектору 3 відділу 1 управління ГУ КЗЕ на виконання постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 1499т від 12 червня 2020 року та доручення прокурора № 1500т від 12 червня 2020 року, у присутності понятих та ОСОБА_8 , оглянуто грошові кошти в сумі 15000 доларів США з зазначенням номіналу відповідних серій вказаних купюр, виготовлено копії всіх купюр на 37 арк., що є додатком до даного протоколу та передано ОСОБА_8 для подальшого проведення заходів із документування протиправної діяльності ОСОБА_2 щодо працевлаштування ОСОБА_8 в НБУ;

-протоколі обшуку від 29 червня 2020 року з додатком до нього (т.1 а.с. 188-193, т. 2 а.с. 115), з якого вбачається, що за участю ОСОБА_2 , його захисника ОСОБА_20 , співробітників СБ України, у присутності понятих, з застосуванням відеокамери, за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 17, на парковці, проведено обшук автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_2 , в ході якого, крім іншого, було вилучено 150 купюр номіналом 100 доларів США, опис та номінал яких співпадає з тими, що вручалися ОСОБА_8 ;

-дорученні ст. слідчого від 2 липня 2020 року (т. 1. А.с. 211) на проведення огляду предметів, вилучених в ході проведення обшуку автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема, мобільного телефону марки «Apple iPhone 7»;

-протоколі огляду від 6 липня 2020 року мобільного телефону марки «Apple iPhone 7», що належить ОСОБА_2 та, який було вилучено під час обшуку 29 червня 2020 року в транспортному засобі Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , з якого вбачається, що було знайдено переписку ОСОБА_2 з абонентом « ОСОБА_21 » щодо можливого призначення ОСОБА_8 на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями та надіслано резюме, також у «заметках» виявлено список документів, які ОСОБА_2 надсилав ОСОБА_8 для подачі до НБУ з метою проходження комісії. Крім того, у вкладці «Фото» знаходяться 3 скріншоти, датовані 24 червня 2020 року, на яких міститься інформація про ОСОБА_22 , який представлявся представником НБУ та прибував на зустріч до ОСОБА_23 18 червня 2020 року спільно з ОСОБА_2 (т.1 а.с. 203-209);

-ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 8 липня 2020 року (т. 1 а.с. 226), відповідно до якої клопотання ст. слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві, яке направлено до суду 30 червня 2020 року (т. 1 а.с. 215), задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_2 ;

У процесі дослідження і оцінки вказаних доказів, суд не встановив істотних процесуальних порушень при їх збиранні, які б ставили під сумнів обґрунтованість доводів сторони обвинувачення про доведеність вини ОСОБА_2 .

Судом, також, за клопотанням сторони обвинувачення було допитано свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які свого часу обіймали певну посаду або дотепер її обіймають в НБУ, однак зазначили, що їм нічого не відомо про ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та передачу коштів.

Щодо свідка ОСОБА_28 , то він суду пояснив лише те, що у нього з ОСОБА_2 дружні відносини, останній раніше був головою банку, а він звертався до обвинуваченого за консультацією у банківській сфері. По обставинам справи нічого пояснити не може.

Оскільки показання вказаних свідків не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадження, суд їх не приймає до уваги, так як вони є неналежними доказами.

2.Доводи сторони захисту

1.Щодо доводів сторони захисту про те, що не були відкриті в порядку ст. 290 КПК України: постанова про використання конфіденційного співробітництва з ОСОБА_8 , ухвали слідчих суддів Київського апеляційного суду від 1 червня 2020 року, які давали дозвіл на проведення НСРД, у зв`язку з чим, результати НСРД є недопустимим доказом.

Так, прокурором у судовому засіданні було надано розписку захисника ОСОБА_7 від 1 грудня 2020 року, в якій він зазначив, що ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. Будь-яких зауважень щодо не відкриття вказаних рішень сторона захисту не висловлювала та клопотань про ознайомлення з ними не заявляла (т. 2 а.с. 246).

Разом з тим, суд уважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року та 16 жовтня 2019 року для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді).

Такі документи, якщо вони не були відкриті стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 КПК, оскільки їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення, можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 було отримано судом 13 жовтня 2020 року (т. 1 а.с. 17). Між тим, ухвали слідчих суддів Київського апеляційного суду були розсекречені 21 жовтня 2020 року (т.2 а.с. 96-на звороті), тобто, після направлення обвинувального акту до суду. Вказані ухвали були відкриті стороні захисту на стадії судового розгляду 4 червня 2021 року.

На переконання суду, навіть відкриття вказаних рішень безпосередньо в суді першої інстанції, саме по собі, не може бути підставою для визнання результатів НСРД недопустимими доказами. У такому випадку суд має забезпечити стороні захисту достатній час і реальну можливість ефективно здійснювати захист та наводити під час судового розгляду свої аргументи щодо допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД. Оцінивши доводи сторін щодо процесуальних підстав для проведення НСРД, суд приймає рішення щодо допустимості їх результатів.

Ураховуючи, що сторона захисту мала достатній час і можливості ознайомитися з цими ухвалами та постановою, і висловити свої заперечення та доводи щодо недопустимості результатів НСРД, проведених на їх підставі, що захисником і було зроблено, суд уважає необґрунтованими твердженням захисника про недопустимість результатів НСРД лише з тих підстав, що вказані рішення були відкритті стороні захисту під час судового розгляду (постанови ВС від 17 січня 2023 року № 648/1543/15-к, 13 червня 2023 року № 520/2703/17, провадження № 51-1291км23).

2.Щодо доводів прокурора про відсутність у слідчого ОСОБА_29 повноважень на винесення постанови про використання конфіденційного співробітництва з ОСОБА_8 від 27 травня 2020 року, а також постанов про призначення групи прокурорів під час досудового розслідування.

Прокурором на спростування таких доводів сторони захисту, було надано суду постанову від 27 травня 2020 року про призначення слідчого ОСОБА_29 слідчим у кримінальному провадженні № 0000187 від 25 травня 2020 року (т. 2 а.с. 250), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в останнього були повноваження на винесення відповідної постанови 27 травня 2020 року.

Щодо доводів сторони захисту, що згідно виписки з ЄРДР (т. 3 а.с. 20) постанова про визначення слідчого була винесена 28 червня 2020 року, а не 27 червня 2020 року, то суд звертає увагу, що таке не суперечить вимогам КПК України, відповідно до яких слідчий чи прокурор вносять необхідні відомості по справі до ЄРДР не пізніше 24 годин.

Крім того, витяг (виписка) з ЄРДР не може замінити постанову про призначення (визначення) слідчого, який здійснюватиме повноваження слідчого у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Також, прокурором було надано постанови про групу прокурорів у кримінальних провадженнях № 0002312 від 29 червня 2020 року, № 0002313 від 29 червня 2020 року (т. 3 а.с. 3-4), які було об`єднано з основним кримінальним провадженням № 0000187 від 25 травня 2020 року, в якій прокурором було призначено ОСОБА_30 . Ураховуючи, що прокурор ОСОБА_31 приймав рішення про об`єднання вказаних кримінальних проваджень із основним, де останній був призначений прокурором, суд уважає, що в нього були всі повноваження на винесення постанови про об`єднання цих кримінальних проваджень.

3.Щодо доводів захисника, що вказані постанови не були відкриті стороні захисту, а тому прийняті ними рішення є незаконними, то суд виходить з наступного.

Постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду в разі, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Між тим, суд звертає увагу, що захисник у своїх запереченнях не зазначає, який вплив має невідкриття вказаних постанов у порядку ст. 290 КПК України на постановлення законного рішення з огляду на те, що ці процесуальні документи були надані стороною обвинувачення на стадії судового розгляду та сторона захисту мала можливість реалізувати принцип змагальності та висловити свою позицію щодо доведеності порушень, якщо вони мали місце.

На думку суду, невідкриття цих постанов стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 87 цього Кодексу та автоматично не зумовлює визнання доказів недопустимими (постанова ОП від 14 лютого 2022 року у справі № 477/426/17, провадження № 51-4963кмо20; постанова ВС 04 липня 2022, № 757/38626/17-к , № 51-5342км19).

4.Щодо твердження захисту про порушення порядку залучення ОСОБА_8 до конфіденційного співробітництва.

З матеріалів кримінального провадження вбачається те, що 25 травня 2020 року ОСОБА_8 добровільно надав письмову згоду на залучення його до конфіденційного співробітництва у межах цього кримінального провадження, що останній підтвердив під час судового розгляду.

Постановою прокурора від 12 червня 2020 року про проведення контролю за вчиненням злочину ( т. 2 а.с. 82-84) ОСОБА_8 залучено до проведення НСРД, оскільки саме йому ОСОБА_2 висловив вимогу надати неправомірну вимогу, у зв`язку з чим саме ОСОБА_8 міг виконати відповідні домовленості щодо передачі неправомірної вигоди обвинуваченому. Таким чином, залучення ОСОБА_8 прокурором до участі під час проведення контролю за вчиненням злочину було зумовлено об`єктивними обставинами та відповідає положенням ч. 6 ст. 246 КПК. А тому, доводи захисника про те, що постанова прокурора не містить процесуального рішення про залучення ОСОБА_8 до НСРД не відповідає дійсності.

Та обставина, що стороні захисту не була відкрита постанова слідчого про конфіденційне співробітництво не знайшла свого підтвердження в матеріалах провадження (т. 2 а.с. 209-210) про що вже зазначалось раніше.

Однак, навіть якщо припустити, що така постанова й не була відкрита, то такий факт не змінює правового змісту проведених процесуальних дій у межах НСРД та не ставлять під сумнів адекватність, правову обізнаність або добровільність на проведення таких дій цієї особи, зважаючи на його заяву про співробітництво (постанова ВС 10 серпня 2022 року, справа № 688/1415/19, провадження № 51-1230км22).

Крім того, суд звертає увагу, що залучення до конфіденційного співробітництва є не різновидом негласної слідчої (розшукової) дії, а лише складовим елементом їх проведення, КПК не містить вимоги щодо окремого оформлення у формі постанови рішення про залучення особи до участі в негласній слідчій (розшуковій) дії.

Навіть, відсутність у матеріалах кримінального провадження рішення про таке залучення, не свідчить про наявність порушень КПК, які могли призвести до ухвалення незаконного та/або необґрунтованого рішення. (постанова ВС від 14 грудня 2022 у справі № 754/10882/17 (провадження № 51-1223км22).

5.Щодо доводів сторони захисту про те, що прокурори, які приймали участь в судовому засіданні, не мали на це повноважень, оскільки, згідно постанови від 3 червня 2021 року групу прокурорів було визначено у кримінальному провадженні № 753/17140/20, а не № 0000187 від 25 травня 2020 року, то вони, також, не заслуговують на увагу, оскільки № 753/17140/20 це є Єдиний унікальний номер судової справи щодо розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, яке внесено в ЄРДР за № 0000187 від 25 травня 2020 року відносно ОСОБА_2 .

6.Щодо доводів сторони захисту про недопустимість технічних записів фіксування проведення НСРД, так як у протоколах про проведення аудіо-, відеоконтролю особи не зазначено назву технічних засобів, їх характеристики, носії інформації, які застосовувалися при проведенні процесуальної дії, умови і порядок їх використання, та до вказаних протоколів долучені карти пам`яті мікро СД, які є копією технічного запису фіксування НСРД.

Згідно з ч. 1 ст. 246 КПК України відомості про факт та методи проведення НСРД не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік відомостей (на час судового розгляду), що є державною таємницею, визначений Зводом відомостей, що становлять державну таємницю, затв. наказом голови Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440, відповідно до змісту пунктів 4.5.1, 4.5.6 якого до державної таємниці належать відомості про номенклатуру, фактичну наявність спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки - устаткування, апаратури, приладів, пристроїв, програмного забезпечення, препаратів та інших виробів, призначених (спеціально розроблених, виготовлених, запрограмованих або пристосованих) для негласного отримання інформації, що розкривають найменування, принцип дії чи експлуатаційні характеристики технічних засобів розвідки, спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової, контррозвідувальної чи розвідувальної діяльності, володіння якими дає змогу зацікавленій стороні впливати на її результати, що створює загрозу національним інтересам і безпеці.

Тобто право на обмеження розкриття у кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК України, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні поліцейські методи розслідування злочинів.

Застосований у кожній справі порядок прийняття рішень має відповідати вимогам змагального судового процесу та рівності сторін, що передбачає належні гарантії захисту інтересів обвинуваченого.

Не суперечить положенням статей 104, 105, 252 КПК України зазначення у протоколах про результати здійснення НСРД (аудіо-, відеоконтроль особи) відомостей про фіксування, без зазначення назви спецтехніки та серійного номера, враховуючи, що відомості про спеціальні технічні засоби, призначені для негласного отримання інформації, є державною таємницею й стосуються не тільки цього кримінального провадження, їх розголошення без належних і обґрунтованих підстав загрожує національним інтересам та безпеці, поняття і ознаки яких визначені в Законі України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України».

Долучені в якості додатку до вказаних протоколів про результати НСРД у виді аудіо-, відеоконтролю особи - карти пам`яті мікро СД, диски, упаковані у спосіб, що забезпечує її належне збереження в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації. У ч. 3 ст. 99 КПК України законодавець вказує, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Згідно з ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 березня 2010 року № 8 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», електронний документ - це документ, інформація в якому подана у формі електронних даних і для використовування якого потрібні засоби обчислювальної техніки.

Для виконання завдань кримінального провадження з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»: електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (ч. 3 ст. 5); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (ч. 4 ст. 5); допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

До протоколів про результати здійснення НСРД (аудіо-, відеоконтроль особи) долучені матеріальні носії - карти пам`яті мікро СД з електронним документом. Вказані протоколи про результати НСРД у виді аудіо-, відеоконтролю особи, виготовлені в зв`язку з отриманням електронних документів та наданий суду, є самостійним джерелом доказу, проте похідним від інформації з електронних документів закріпленої в комп`ютерних файлах, а тому твердження захисника, що вказані карти пам`яті є копією технічного запису фіксування проведення НСРД, не ґрунтується на вимогах закону.

З огляду на викладене, файли з аудіо-, відеозаписом, записані на карту пам`яті - додаток до протоколу про результати вказаної НСРД, є оригіналом (відображенням) електронного документу аудіо-, відеозапису отриманого під час проведення НСРД, який надано суду відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України (Постанова ВС 24 січня 2022 року, справа № 426/22634/18, провадження № 51-4102 км 21).

7.Щодо доводів сторони захисту про те, що в заяві ОСОБА_8 від 25 травня 2020 року його не попереджено про кримінальну відповідальність, то, на переконання суду, вказане не впливає на допустимість доказів. Крім того, ОСОБА_8 був допитаний в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 352 КПК України, з попередженням його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

8.Щодо доводів захисника про відсутність доступу до державної таємниці у ОСОБА_8 та інших учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених КПК. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи. Згідно зі ст. 275 КПК до проведення НСРД слідчий має право залучати інших осіб. Вимог щодо залучення до участі в проведенні НСРД лише осіб, які мають право доступу до державної таємниці, кримінальний процесуальний закон не містить.

9.Щодо доводів сторони захисту про відсутність підстав для невідкладного обшуку ТЗ Тойота, то суд прийшов до висновку, що обшук був невідкладним у контексті положень ч. 3 ст. 233 КПК, після чого 8 липня 2020 року слідчий суддя ухвалив рішення про наявність законних підстав для обшуку автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_2 . Проведена дія відповідає приписам ст. 233 - 237 КПК.

Щодо доводів сторони захисту про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що слідчий направив відповідне клопотання до суду як невідкладне, оскільки, згідно ухвали, дане клопотання надійшло у провадження судді лише 7 липня 2020 року, а обшук було здійснено 29 червня 2020 року, то суд не погоджується з таким твердженням захисника, оскільки, згідно опису поштового відправлення (т. 1 а.с. 215), таке клопотання було передано на пошту 30 червня 2020 року про що свідчить відтиск печатки Укрпошти.

Щодо доводів сторони захисту про те, що обшук здійснював слідчий ОСОБА_32 , який не мав на це відповідних повноважень, то вони спростовуються постановою т.в.о. начальника відділення СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_33 від 28 червня 2020 року (т. 1 а.с. 137). Крім того, як вже вказувалось раніше у вироку, витяг (виписка) з ЄРДР не може замінити постанову про призначення (визначення) слідчого, який здійснюватиме повноваження слідчого у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

10. Щодо доводів сторони захисту про те, що скірншоти переписки у телефоні є фотошопом, то суд не приймає їх до уваги, оскільки останній в судовому засідання не було надано доказів на підтвердження такого. Крім того, у судовому засіданні стороною захисту не заявлялось клопотання про безпосереднє дослідження вказаного телефону та перевірки дійсності таких скриншотів оригіналу.

11. Щодо доводів захисника про визнання протоколу про проведення НСРД від 5 червня 2020 року недопустимим доказом, оскільки порушено процедуру, так як, на переконання захисту, оскільки ОСОБА_8 було відомо про приватне спілкування, тому вказана слідча дія вже можна вважати не приватним спілкуванням, а тому і не могло бути проведено НСРД.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 246 КПК НСРД це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої НСРД, як контроль за вчиненням злочину. Аналогічного змісту положення міститься і в п. 2.3 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16 листопада 2012 року № 114/1042/516/1199/936/1687/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 271 КПК контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, та проводиться у формі спеціального слідчого експерименту.

Згідно з ч. 8 ст. 271 КПК якщо при проведенні контролю за вчиненням злочину виникає необхідність тимчасового обмеження конституційних прав особи, воно має здійснюватися в межах, які допускаються Конституцією України, на підставі рішення слідчого судді за вимогами цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 258 КПК ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді. Прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання. Втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання в приватне спілкування є: аудіо-, відеоконтроль особи; арешт, огляд і виїмка кореспонденції; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Як регламентовано у ст. 260 КПК аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

За постановою прокурора місцевої прокуратури від 12 червня 2020 року № 1499 доручено працівникам ГУ КЗЕ СБУ провести контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту під час передачі ОСОБА_8 неправомірної вигоди, з використанням заздалегідь ідентифікованих грошових коштів в сумі 25000 доларів США, строком до 60 діб. (т. 2 а.с. 82-84).

Слідчий суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 1 червня 2020 року (т. 2 а.с. 93-100) надав дозвіл прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000187 від 25 травня 2020 року, а саме, аудіо-, відео контролю особи щодо ОСОБА_2 , зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з мобільного абонента, яким користується ОСОБА_2 , встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу зв`язку мобільного абонента, яким користується ОСОБА_2 , візуальне спостереження з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження щодо ОСОБА_2 .

Отже, суд дійшов висновку, що в цьому кримінальному провадженні органом досудового розслідування дотримано порядок проведення НСРД, оскільки контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту проведено на підставі постанови прокурора, а ухвалою слідчого судді від 1 червня 2020 року санкціоновано втручання у приватне спілкування ОСОБА_2 , зокрема й шляхом аудіо-, відеоконтролю особи.

Стосовно того, що ОСОБА_8 знав про таке спілкування, а тому воно вже не є приватним, є невірним тлумаченням захисника вимог ст. 260 КПК України, яка передбачає, що аудіо-, відеоконтроль здійснюється лише відносно конкретної особи, відносно якої є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування. І тому, саме відносно цієї конкретної особи проводяться втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, а не відносно буд - якої особи, яка приймає участь у такому спілкуванні.

12. Щодо доводів захисника про відсутність даних про походження грошових коштів та процесуальний порядок їх отримання.

Як було з`ясовано в судовому засіданні шляхом допиту ОСОБА_8 , кошти для передачі ОСОБА_2 в якості неправомірної вигоди, ОСОБА_8 передавали працівники СБУ.

Крім того, прокурором на спростування доводів захисника, в судовому засіданні було надано видатковий касовий ордер від 22 червня 2020 року та прибутковий касовий ордер № 131 від 10 липня 2020 року, з яких вбачається, що ФЕУ СБ України під звіт на оперативні витрати було сплачено 25000 доларів США, та повернуто 10000 доларів США (т. 3 а.с. 1-2).

Також, оскільки сторона захисту не зверталася з відповідними клопотаннями щодо походження грошових коштів на етапі відкриття матеріалів досудового розслідування, а вперше порушила питання про необхідність документального підтвердження походження коштів предмета неправомірної вигоди лише під час судового розгляду, надання прокурором документів, які підтверджують походження грошових коштів, лише у ході судового розгляду, на переконання суду, не є порушенням вимог КПК України (постанова ВС від 14 грудня 2022 року, справа № 754/10882/17, провадження № 51-1223 км 22).

Крім того, прокурором, також, було надано відповідь з фінансово-економічного управління СБУ на підтвердження того, що центральне управління СБУ, інші органи та установи, що входять у систему СБУ, є юридичними особами, мають печатку штампи, рахунки в банках, у тому числі іноземні. Абз. 1 п. 4 розділу І Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ № 5 від 2 січня 2019 року передбачається, що клієнти/користувачі здійснюють валютні операції з купівлі безготівкової іноземної валюти в разі наявності підстав/зобов`язань для проведення таких операцій, що підтверджується відповідними документами. Між тим, такі вимоги не поширюються, крім іншого, на операції з купівлі безготівкової іноземної валюти органами державної влади, уповноваженими здійснювати досудове розслідування для здійснення ними заходів, визначених ст. 8 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність». Крім того, оскільки правові засади регулювання, організації ведення бухгалтерського обігу та складання фінансової звітності в Україні регулюються ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», то оприбуткування та видача готівкової іноземної валюти в касі ВЕУ здійснюється на підставі первинних документів - прибуткових та видаткових касових ордерів, оформлених з дотриманням вимог ст. 9 цього Закону та за зразками наведеними у додатках до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

13. Щодо доводів сторони захисту про те, що постанова від 12 червня 2020 року про проведення контролю за вчиненням злочину є недопустимим доказом, оскільки не містить обставин, які б свідчили про відсутність під час НСРД дій провокування на вчинення злочину.

Суд не може погодитись з таким твердженням, оскільки доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина перша статті 84 КПК). Статтею 91 КПК України зазначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Постанова прокурора від 12 червня 2020 року про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту фактичних доказів про вчинення ОСОБА_2 конкретного епізоду обвинувачення не має, вказаний документ лише підтверджує законність підстав проведення слідчого експерименту, а вже матеріали за результатами проведення вказаної НСРД мають безпосереднє доказове значення. Вказана постанова, як і інші процесуальні документи, розсекречена та надана стороні захисту для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України та в подальшому надано суду як підтвердження проведення НСРД в рамках кримінального провадження та відповідно до вимог КПК України. Крім того, ст. 271 КПК України не містить чітких вимог, у якій формі повинні бути викладені обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.

14. Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не був присутній та залучений при складанні протоколу НСРД - контроль за вчиненням злочину, хоча НСРД закінчилося відкритим фіксуванням, що є порушенням права на захист.

Суд зазначає, що оспорюваний протокол відображає відомості лише про дії до затримання ОСОБА_2 , які проводилися приховано. Відповідно для фіксування у протоколі цих подій присутність засудженого не вимагається, оскільки він не може засвідчити чи спростувати жодних фактів, яким він не був свідком. Щодо подій після його затримання, вони були зафіксовані у протоколі обшуку (постанова ВС від 17 січня 2023 року № 648/1543/15-к).

На переконання суду, складання протоколу без участі ОСОБА_2 , який був затриманий відразу по закінченні контролю за вчиненням злочином, не порушило його права на захист, оскільки відкриту фіксацію, передбачену ч. 4 ст. 271 КПК, фактично було забезпечено шляхом складання у присутності останнього протоколу затримання (т. 1 а.с. 95) та протоколу обшуку (т. 1 а.с. 188) до якого підозрюваний і його захисник не внесли жодних зауважень.

15. Щодо доводів сторони захисту в судових дебатах про те, що судом не було оглянуто речовий доказ - грошові кошти, то суд уважає за необхідне зазначити, що захисник не заявляв такого клопотання. Крім того, для суду є незрозумілим, що саме можна було встановити чи спростувати оглядом таких коштів.

16. Щодо доводів сторони захисту про провокаційні дії стосовно ОСОБА_2 .

На підставі аналізу досліджених у судовому засіданні доказів, у тому числі отриманих за результатами НСРД, суд дійшов висновку, що в ході досудового розслідування працівниками правоохоронних органів не здійснювались будь-які дії, спрямовані на провокацію, спонукання ОСОБА_2 до вчинення правопорушення, тобто поведінка органів досудового розслідування була пасивною, мав місце контроль за вчиненням злочину після звернення ОСОБА_8 з відповідною заявою до правоохоронного органу. Натомість ОСОБА_2 зустрічався з ОСОБА_8 та роз`ясняв йому можливість влаштування його на керівну посаду в НБУ за визначену суму коштів. Крім того, при перегляді та прослуховуванні відео і аудіо записів зустрічей ОСОБА_2 і ОСОБА_8 було встановлено відсутність будь яких погроз, вмовлянь чи іншого роду провокацій зі сторони ОСОБА_8 , натомість, саме ОСОБА_2 вказував останньому, щоб він вже нарешті передав необхідну частину коштів, оскільки її треба розподілити між уповноваженими особами, які будуть займатися вирішенням питання щодо його працевлаштування в НБУ.

17. Щодо доводів захисника в судових дебатах про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 є особою, яка займає особливо відповідальне становище, то суд звертає увагу на те, що сам захисник під час судового розгляду даний факт не оспорював. Крім того, такий факт про те, що ОСОБА_9 є особою, яка займає особливо відповідальне становище, є загальновідомим, який можна перевірити, зокрема, на офіційному сайті НБУ. Більш того, захисника ніхто не обмежував у допиті свідків зі сторони обвинувачення, а саме, працівників НБУ, щодо з`ясування питання відносно ОСОБА_9 , в разі їх наявності.

18. Щодо доводів сторони захисту про те, що досудове розслідування відносно ОСОБА_2 було проведено СВ Печерським УП ГУНП в м. Києві з порушенням підслідності, оскільки обидва кримінальні правопорушення було вчинено на території Дарницького району м. Києва.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 (провадження 13-3 кс 22) вказує, що в основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини (абзац 6 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).

Частинами 2 та 3 ст. 87 КПК України передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката (абзац 7 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України) (абзац 8 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України (абзац 9 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання (абзац 10 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).

Крім того, процедура отримання доказів у кримінальному провадженні, яка регламентована процесуальним законом, покликана забезпечити й достовірність відомостей, на основі яких приймається рішення у кримінальному провадженні.

При цьому порушення порядку проведення процесуальної дії потребують оцінки можливого впливу на достовірність одержаних відомостей. Тобто під час оцінки джерела доказів з точки зору його допустимості необхідно також переконатися, чи позначилися або могли позначитись процесуальні порушення, якщо вони були допущені, на достовірності та повноті відомостей, які містить дане джерело.

Розглядаючи кримінальне провадження, суд зобов`язаний врахувати допущені порушення закону, які мали місце під час збирання доказів, однак такі порушення не можуть бути безальтернативною підставою для того, щоб суд залишив такі докази без оцінки, відкинувши їх як недопустимі, не з`ясувавши питання про можливий вплив відповідних процесуальних порушень і на достовірність отриманих відомостей.

Інститут підслідності покликаний оптимізувати діяльність органів, що здійснюють досудове розслідування, з метою його найбільш ефективної та результативної організації для досягнення завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК. Водночас забезпечення ефективного розслідування і, як складова цієї діяльності, визначення органу розслідування є по суті управлінською діяльністю прокурора, у якого можуть бути найрізноманітніші підстави для передачі справи тому чи іншому органу. Це можуть бути відомості про особисту зацікавленість посадових осіб «правильного» органу розслідування в результатах справи, і їхня функціональна залежність від сторін у справі, і відсутність достатнього досвіду, ресурсів та інформації в того органу, який має проводити розслідування за визначеною законом підслідністю, тощо. Водночас специфіка корупційних злочинів та особливості здійснення досудового розслідування у них потребують недопущення зволікання у фіксації відомостей про такий злочин, термінового вжиття заходів, спрямованих на збирання доказів, та залучення співробітників правоохоронного органу до розслідування в обсязі, необхідному для прийняття рішення щодо ініціювання проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій.

У розумінні п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України реалізація органами досудового розслідування своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, як підстава для визнання доказів недопустимими означає вчинення дій чи прийняття рішень, які не належать до предмета відання цих органів.

Нормативна вимога проведення процесуальних дій уповноваженими суб`єктами покликана забезпечити вчинення цих дій особами з необхідною кваліфікацією, які виконують свої професійні обов`язки в умовах передбаченого законом контролю і у визначений правовий спосіб.

На переконання суду, якщо орган розслідування здійснює слідчі дії, прямо передбачені КПК України, такі дії не можуть вважатися «реалізацією повноважень, не передбачених КПК України» у значенні п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України і мати наслідком автоматичне визнання доказів недопустимими (постанова ВС від 28 лютого 2023 року, справа № 761/34746/17, провадження № 51-2455км22).

Крім того, в своєму виступі в судових дебатах захисником не зазначено, яким чином порушення правил підслідності, які мали місце на його переконання, потягло за собою неспростовні сумніви у достовірності отриманих даних в даному кримінальному провадженні, та не зазначено яким чином у цьому випадку наведене вплинуло на якість зібраних доказів, враховуючи, що для всіх без виключення органів досудового розслідування передбачено однакові правила збирання доказів поза залежністю від їх спеціалізації.

Також, доводи захисника не містять аргументів про порушення будь-яких конвенційних або конституційних прав, свобод чи інтересів ОСОБА_2 в результаті здійснення досудового розслідування саме СВ Печерським УП ГУ НП у м. Києві, так само, як і конкретних фактів, які би вказували на упередженість слідчого чи прокурора, могли свідчити про їх особисту заінтересованість у результатах кримінального провадження або перешкоджали участі в ньому в силу інших прямих заборон, передбачених КПК. У ході судового розгляду, також, не встановлено обмеження процесуальних прав обвинуваченого.

Крім того, суд звертає увагу, що на момент затвердження обвинувального акту 7 жовтня 2020 року була чинна інша редакція ч. 2 ст. 218 КПК України, яка не містила імперативного обов`язку передачі матеріалів за підслідністю протягом 10 днів з моменту виявлення обставин, для визначення підслідності, навпаки, було зазначено, що слідчий проводить розслідування доти, поки прокурор не визначить іншу підслідність. А тому вимоги кримінального процесуального закону на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 не передбачали граничні строки виконання прокурором обов`язку визначення підслідності у випадку, коли досудове розслідування здійснюється органом, якому воно не підслідне.

Також, слід зазначити, що ОСОБА_2 окрім ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України обвинувачується ще й вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, яке було вчинено саме на території Печерського району.

3.Висновки суду

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_2 про його невинуватість, уважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії:

за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України як незакінчений замах на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_8 , в особливо великих розмірах, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, шляхом зловживання довірою;

за ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України як підбурювання третьої особи до надання неправомірної вигоди службовій особі, а саме, заступнику голови НБУ ОСОБА_9 , яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення нею в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким, а інший тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого, який несудимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, працює.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд уважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але не в максимальних межах, передбачених санкціями за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 369 КК України.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Також, ураховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369 КК України є корупційними, суд згідно вимог ч. 1 ст. 75 КК України позбавлений можливості вирішувати питання щодо звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня його фактичного затримання після вступу вироку в законну силу.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення - з 29 червня 2020 року по 1 липня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року (т. 1 а.с. 241) на грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості 150 одиниць, 3 картки банку «Приват Банк», мобільний телефон моделі Iphone 7, мобільний телефон моделі Blackberry, копії та оригінали документів.

Речові докази: грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості 150 одиниць (т. 1 а.с. 194-202) - повернути до ФЕУ СБ України; автомобіль марки Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 - залишити за належністю власнику ОСОБА_34 ; 3 картки банку «Приват Банк», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , мобільний телефон моделі Iphone 7, мобільний телефон моделі Blackberry, копії та оригінали документів - повернути ОСОБА_2 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1