печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/14575/23-к від 17.04.2023 у кримінальному провадженні № 0000366 від 08.03.2023, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2023 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/14575/23-к від 17.04.2023 у кримінальному провадженні № 0000366 від 08.03.2023.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, на необґрунтованість та безпідставність накладення арешту на майно, а відтак наявні підстави для скасування арешту майна.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо заявлених вимог клопотання сторони захисту та просив відмовити, зазначивши, що у клопотанні адвокат ОСОБА_3 здебільшого посилається на обставини розгляду цивільної справи, щодо стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів на користь ОСОБА_5 .

Обставини прийняття рішення по вказаній справі не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження та не досліджуються в ході досудового розслідування, а тому посилання на них представником ОСОБА_3 є безпідставним.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено по факту можливих неправомірних дій в межах виконавчого провадження № 70331285, яке знаходиться у приватного виконавця ОСОБА_8 .

Таким чином, органом досудового розслідування не перевіряються та не досліджуються обставини цивільної справи, щодо стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів на користь ОСОБА_5 ..

Орган досудового розслідування при внесенні на розгляд суду клопотання про арешт майна посилався на ч. 1 ст. 98 КПК України та вважає, що арештоване майно відповідає критеріям речових доказів та є об`єктом кримінально - протиправних дій.

Тому відповідно до постанови прокурора від 09.03.2023: земельна ділянка, площею 0,0517 га, кадастровий номер :01:083:0213, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_3 - визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні відповідно до постанови прокурора.

На даний час вказана постанова не скасована у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим посилання представника на невідповідність зазначених об`єктів критеріям речових доказів - безпідставне та не обґрунтоване.

В свою чергу представник у своїй скарзі посилається на відсутність повідомлення про підозру ОСОБА_5 , що є необхідною умовою для застосування положень п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, хоча ухвала слідчого судді вказує на застосування арешту з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має критерії речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні.

Також у скарзі представника зазначено посилання слідчого на необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації та спеціальної конфіскації майна, що не відповідає дійсності, оскільки єдиною підставою застосування арешту вказаного майна - у клопотанні було зазначено - забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має критерії речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, а також для їх збереження.

Таким чином підставами скасування арешту є виключно - необґрунтованість та відсутність потреби його застосування.

Обґрунтованість ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2023 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000366 (справа № 757/14575/23-к) була перевірена Київським апеляційним судом в ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на вказану ухвалу, за результатом якого апелянту було відмовлено у скасуванні арешту.

Відповідно до ухвали колегії суддів апеляційної інстанції - слідчий суддя першої інстанції обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 09 березня 2023 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На даний час підстава для накладення арешту на речові докази не перестала існувати, в ході досудового розслідування, відповідно до постанови слідчого від 26.05.2023 - призначено судову оціночну - будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам ДНДЕКЦ МВС України.

Таким чином, до закінчення проведення вказаної експертизи, відсутні підстави для зміни правового статусу речових доказів у вказаному провадженні.

Твердження в апеляційній скарзі про відсутність повідомлень про підозру ОСОБА_5 чи будь-якій іншій особі не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Незважаючи на вищевикладене та те, що вказані обставини вже критично оцінені апеляційною інстанцією, ОСОБА_3 неодноразово подано до Печерського районного суду м. Києва клопотання, що аналогічне зі змістом вищевказаній апеляційній скарзі.

Так аналогічне клопотання про скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2023 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000366 (справа № 757/14575/23-к) вже перебувало на розгляді слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, а за результатами його розгляду, що відбувся 27.07.2023, ОСОБА_3 було відмовлено у скасування арешту на вищевказане майно.

Крім того, аналогічне клопотання розглядалося слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва та за результатами розгляду, що відбувся 20.07.2023, ОСОБА_3 було відмовлено у скасування арешту на вищевказане майно.

Разом з цим аналогічне клопотання розглядалося слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва та за результатами розгляду, що відбувся 14.08.2023, ОСОБА_3 було відмовлено у скасування арешту на вищевказане майно.

Аналогічні ж клопотання розглядаються на даний час слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/36122/23-к) та ОСОБА_9 (справа № 757/34122/23-к).

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0000366 від 08.03.2023 за ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява ОСОБА_7 , щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_5 , який намагається заволодіти нерухомим майном ОСОБА_7 , шляхом заниження його оціночної вартості в межах виконавчого провадження № 70331285, яке знаходиться у приватного виконавця ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді від 17.04.2023 № 757/14575/23-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на на речові докази - об`єкти нерухомості право власності на які, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), окрім іншого і на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відповідної до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвал Печерського районного суду м. Києва задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, суд виходив з того, що арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Разом з тим, як встановлено, що вказані вимоги були предметом розгляду та ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року у справі № 757/14575/23-к, від 20 липня 2023 року у справі № 757/28866/23-к та від 14 серпня 2023 року у справі № 757/33795/23-к, у задоволенні яких було відмовлено.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки доводи являються предметом перевірки органу досудового розслідування, що вбачається з ухвали про накладення арешту на майно, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2, 22, 26, 106, 92, 98, 167, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/14575/23-к від 17.04.2023 у кримінальному провадженні № 0000366 від 08.03.2023 - відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1