ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2412/22 Номер провадження 11-кп/814/1799/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського

апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0000445 від 09.10.2020 за апеляційною скаргою прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 24.02.2023 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, ФОП, не судимого ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, зі звільненням від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 09 жовтня 2022 року, близько 15 години 00 хвилин, керуючи автомобілем «Peugeot Boxer», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по провулку Довгалівський в місті Карлівка Полтавського району Полтавської області (другорядна дорога), на перехресті нерівнозначних доріг з вулицею Короленка в місті Карлівка Полтавського району Полтавської області, не переконався в безпечності виконуваного ним маневру після зупинки керованого ним автомобіля, виїхав на перехресті із другорядної на головну дорогу, не надавши переваги в русі автомобілю «ВАЗ-2103», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по вулиці Короленка, та своїми діями водій автомобіля «Peugeot Boxer», , допустив зіткнення за автомобілем «ВАЗ-2103», під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок чого водій ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження та загинув. Причиною смерті ОСОБА_11 стала тупа травма грудної клітки та живота, яка супроводжувалась двосторонніми переломами ребер, розривами внутрішніх органів (шлунку, діафрагми, селезінки), травматичним шоком-крововтратою.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини у вчиненні інкримінованого ОСОБА_9 злочину, просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, в якому ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 575КК України, звільнити ОСОБА_9 від основного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд призначаючи покарання ОСОБА_9 , обрав надто м`яке покарання, не застосувавши до нього додаткове покращання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахувавши що від дій обвинуваченого настали непоправні наслідки у виді смерті потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого та його зажинків, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого за ч.2 ст.286 КК України ґрунтується на належних та допустимих доказах, є правильним і ніким із учасників провадження не оспорюється.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_9 основного покарання, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, у поданій апеляційній скарзі не оскаржується, а тому вирок в цій частині не переглядається.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги про застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк є обґрунтованими, виходячи з такого.

Так, суд першої інстанції, мотивуючи не призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, послався на обставини справи, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його позитивні характеристики та необхідність керування транспортними засобами під час роботи.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із наведеної норми закону, не призначаючи додаткового покарання, суд першої інстанції недостатньо врахував тяжкість вчиненого злочину та непоправні наслідки, які настали від дій обвинуваченого у виді смерті потерпілого, а також недостатньо врахував те, що обвинувачений у нескладній дорожній ситуації грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху.

А тому, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є обґрунтованими.

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому злочині, місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових правопорушень буде призначення останньому основного покарання у виді та розмірі, визначеному судом першої інстанції зі звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 24.02.2023 відносно ОСОБА_9 в частині призначення покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_9 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4