ЄУ № 712/5327/23
Провадження № 1-кс/712/2547/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_3 , про відвід судді ОСОБА_4 у справі ЄУ № 712/5327/23 по розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_4 знаходиться скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону у справі ЄУ № 712/5327/23.

01.06.2023 ОСОБА_3 заявив відвід слідчому судді ОСОБА_4 . Підставою для відводу заявник зазначив те, що здійснюючи неодноразово судовий розгляд скарг ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, суддя ОСОБА_4 вже фактично систематично відмовляє у задоволенні скарги заявника, що є беззаперечним та неспростовним доказом істотного порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та є доказом істотного порушення Бангалорських принципів поведінки суддів. Всі відмови у задоволенні скарг вказують, що суддя ОСОБА_4 фактично стала на захист співробітників УСБУ в Черкаській області щоб злочинні та протизаконні їхні дії не знаходили відповідної кримінальної відповідальності.

Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі. Крім того, просив врахувати, що слідчий суддя ОСОБА_4 неодноразово ухвалювала судові рішення, під час розгляду скарг ОСОБА_3 , за наявності суперечливих доказів, які мали істотне значення для висновків, але у судовому рішенні не зазначала, чому було взято до уваги одні докази прокурора, а відкинуті докази ОСОБА_3 , що надавало можливість винним у вчинення кримінальних правопорушень уникати відповідальності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши підстави заявленого відводу та перевіривши доводи заявника, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Положеннями ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Заявляючи відвід судді заявник ОСОБА_3 зазначив підставами для відводу неодноразовий судовий розгляд його скарг, де суддя систематично відмовляє у їх задоволенні. Вважає, що це є беззаперечним та неспростовним доказом порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, Бангалорських принципів поведінки суддів, а також, те, що суддя ОСОБА_4 фактично стала на захист співробітників УСБУ в Черкаській області щоб їх злочинні та протизаконні дії не знаходили відповідної кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_3 у заяві від 02.06.2023 про розгляд справи без його участі, просив врахувати, що слідчий суддя ОСОБА_4 неодноразово ухвалювала судові рішення, під час розгляду скарг ОСОБА_3 , за наявності суперечливих доказів, які мали істотне значення для висновків, але у судовому рішенні не зазначала, чому було взято до уваги одні докази прокурора, а відкинуті докази ОСОБА_3 .

Однак заявник жодних доказів в обґрунтування своїх тверджень у заяві про відвід не навів і не надав.

Під час судового розгляду даної заяви за наданими матеріалами також не встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, її упередженого ставлення або не об`єктивності під час розгляду скарг заявника ОСОБА_3 .

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012, у справі № 5-15п12).

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявником в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення при розгляді скарг заявника.

З заяви ОСОБА_3 вбачається, що фактичною підставою для відводу судді ОСОБА_4 по розгляду його скарги на бездіяльність службової особи Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, є незгода з прийнятими головуючим процесуальними рішеннями, що не може бути підставами для відводу, передбаченими ст. ст.75, 76 КПК України.

Крім того, при розгляді заяви про відвід, суддя, що її розглядає, не наділений повноваженнями встановлювати та перевіряти обставини справи, зазначені у клопотанні сторони, правильність висновків суду при постановленні ним своїх процесуальних рішень, давати оцінку його діям.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених КПК України підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.75, 80-82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 , про відвід судді ОСОБА_4 у справі ЄУ № 712/5327/23 по розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1