№707/1345/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000442 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хутори, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді спеціаліста з веб-дизайну ТОВ «Суммус Лаб», з середньою спеціальною освітою, не одруженого, будучого батьком двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин:

ОСОБА_3 , 20 березня 2023 року близько 08 години 15 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а саме в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в область лівого ока, один удар кулаком лівої руки в область правої щоки, один удар кулаком лівої руки в область правої скроні, один удар кулаком правої руки в область лівої частини губи та один удар кулаком правої руки в область лівої частини шиї.

В результаті своїх умисних протиправних дій, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/337 від 21.04.2023, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, крововиливів та садна обличчя, крововиливів та рани слизової оболонки нижньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та крововилив м`яких тканин шиї, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Тобто, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження і не заперечує проти такого розгляду.

Так, дійсно ОСОБА_3 , у своїй заяві від 27.04.2023 року, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Підозрюваний згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Підозрюваний надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність волевиявлення підозрюваного підтверджується захисником ОСОБА_5 .

До обвинувального акту також приєднана заява потерпілого ОСОБА_4 від 27.04.2023 року, який згоден з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно ч. 2 ст. 302, згодний з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Отже, учасники судового провадження не оспорюють обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи клопотання прокурора та надані підозрюваним і потерпілим заяви, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Посилання сторони обвинувачення на таку обставину як щире каяття не знайшло свого підтвердження, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений кається.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України - судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (завдання фізичного болю як засіб вирішення конфлікту), спосіб (нанесення ударів кулаками рук), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я);

відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин;

особу обвинуваченого, який: має зареєстроване місце проживання, є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Черкаська центральна районна лікарня» не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, є працюючим.

За вищевикладених обставин, суд враховує, що вчинений кримінальний проступок не становить велику суспільну небезпеку, однак людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, відповідно до ст. 3 Конституції України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 під час конфлікту з ОСОБА_4 , наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в область лівого ока, один удар кулаком лівої руки в область правої щоки, один удар кулаком лівої руки в область правої скроні, один удар кулаком правої руки в область лівої частини губи та один удар кулаком правої руки в область лівої частини шиї.

Дії ОСОБА_3 були умисними, оскільки він розумів, що наносячи удари ОСОБА_4 кулаками рук в обличчя, він завдасть останньому тілесних ушкоджень та заподіє фізичний біль. Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_3 бажав настання таких наслідків, проте зміг зупинити свою протиправну та агресивну поведінку, і не спричинити більш тяжких наслідків.

З матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_3 є працюючим, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. Відомості про перебування на утриманні обвинуваченого малолітніх/неповнолітніх дітей або осіб похилого віку - у матеріалах кримінального провадження відсутні. Однак, ОСОБА_3 є батьком двох малолітніх дітей.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У своєму рішенні у справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».

Враховуючи, що суперечка виникла між двома чоловіками, які попередньо перебували у певному конфлікті, і не спромігшись досягти компромісу, трансформували базові емоції очікування якогось результату та гнів у злість та агресію, внаслідок якої ОСОБА_3 перетнув межу прийнятої в суспільстві поведінки, та вирішив завершити конфлікт за допомогою фізичної сили. Враховуючи, що обидва чоловіки не мали зовнішньо суттєвих фізичних переваг, зважаючи на те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, і є батьком двох малолітніх дітей, якім потрібна його опіка, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу. Таке покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов відсутній.

Майнова шкода не завдана.

Відомості про процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 382,394 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі:

завірену копію медичної карти стаціонарного хворого №5408, передану на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів, з дня отримання ними копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1