Справа № 755/2494/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003362 від 21 листопада 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Масевичі Рокитнівського р-ну Рівненської обл., громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Масевичі Рокитнівського р-ну Рівненської обл., громадянина України, офіційно не працюючого, з неповною вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Судом встановлено наступне:

20 листопада 2021 року близько 23 годин 10 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 перебували за адресою: АДРЕСА_4 , де біля під`їзду будинку за попередньою домовленістю у ОСОБА_5 з ОСОБА_8 відбулась зустріч, під час якої виник словесний конфлікт, після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 почали наздоганяти ОСОБА_8 , яка прибула на зустріч з ОСОБА_5 в компанії ОСОБА_15 , та разом рухались у напрямку зупинки громадського транспорту по бульвару Перова у м. Києві.

Наздогнавши ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , тримаючи у раках палицю, яку дорогою підібрали як він, так і ОСОБА_6 , на ґрунті виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 наніс їй удар палицею по руці та по голові, від чого ОСОБА_8 впала на землю, завдавши їй таким чином легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад її здоров`я.

У подальшому ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , використавши незначний привід, порушуючи громадський порядок, діючи умисно з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виражалось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, маючи при собі дерев`яні палиці, почали наздоганяти ОСОБА_15 , який, тікаючи від них, вибіг на проїжджу частину дороги та переліз паркан, однак впав на асфальтне покриття проїзної частини дороги.

Реалізуючи спільний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наздогнали ОСОБА_15 , коли той лежав на проїжджій частині дороги та, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, з хуліганських спонукань, з мотиву явної неповаги до суспільства, що виражалось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, нанесли палицями та ногами не менш, ніж три удари по голові та тулубу ОСОБА_15 , який деякий час намагався руками захиститись від ударів, однак від отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_15 припинив чинити опір.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були помічені водієм автомобіля «Сітроєн», який зробив зауваження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і зупинив свій автомобіль, щоб припинити їх протиправні дії, очевидцями вказаних подій стали й інші громадяни.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на проїжджій частині дороги по бульвару Перова в м. Києві зупинився рух транспорту та виникла аварійна ситуація, внаслідок якої на ОСОБА_15 , що лежав на проїжджій частині дороги, було здійснено наїзд автомобіля, від чого настала його смерть.

Від протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 042/1-676-2021 від 22.11.2021 року, ОСОБА_8 отримала наступні тілесні ушкодження: синець - по задній поверхні ліктьового суглобу за критерієм тривалості розладу здоров`я відноситься до легких тілесних ушкоджень, забійна рана - в лобно-тім`яній ділянці зліва за критерієм тривалості розладу здоров`я відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 20.11.2021 року.

Відповідно до висновку експерта № 022-115-3400-2021 при дослідженні трупа ОСОБА_15 виявлені: синець на задній поверхні правої половини грудної клітини, синці та садна в області лівого променево-зап`ястковго суглоба та правої кисті, садна на передній поверхні правої половини грудної клітини та передній поверхні живота справа мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Ці ушкодження окремо взяті (одне з них, чи декілька) не є характерними для дорожньо-транспортної пригоди, що з одного боку не виключає можливості їх виникнення при дорожньо-транспортній пригоді, а з іншого боку не виключає вірогідності виникнення їх за умов, не пов`язаних з даною дорожньо-транспортною пригодою, незадовго до неї, внаслідок ударно травматичної дії тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою поверхнею, якими можуть бути поверхні дерев`яної палиці.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що на початку жовтня 2021 року він познайомився через мережу «Інтернет» з ОСОБА_8 та після короткострокового спілкування між ними виникла симпатія, внаслідок чого вони почали зустрічатись. Через деякий час ОСОБА_8 перестала виходити з ним на зв`язок, але згодом зателефонувала на телефон ОСОБА_6 , той відповів, вона зазначила, що ОСОБА_6 телефонують з прокуратури, він ( ОСОБА_5 ) впізнав її голос та взяв трубку і почав з нею розмову, запитавши про те, що саме відбувається і що все це означає. ОСОБА_18 запропонувала йому зустрітись, він погодився. Цього ж дня у вечірній час ОСОБА_8 під`їхала до будинку, в якому жив ОСОБА_5 , попросила його вийти на вулицю, що він і зробив. Перебуваючи на вулиці біля будинку, вони почали з`ясовувати відносини між собою. ОСОБА_8 була у стані алкогольного сп`яніння. У ході розмови він ( ОСОБА_5 ) помітив, що неподалік ОСОБА_8 знаходиться якийсь невідомий йому хлопець, пізніше стало відомо, що це був загиблий ОСОБА_15 , та зрозумів, що цей хлопець прийшов на місце події разом з ОСОБА_8 , після чого запропонував їй запросити вказаного хлопця підійти до них, однак невідомий хлопець щось викрикнув, після чого ОСОБА_8 розпилила йому в обличчя вміст газового балончика, водночас невідомий хлопець підійшов ближче та штовхнув його, внаслідок чого він ( ОСОБА_5 ) впав на землю та розбив свій мобільний телефон. Після цієї сутички він повернувся додому та вмив обличчя, повідомив ОСОБА_6 про те, що на нього напали і розбили йому мобільний телефон, і знову вийшов на вулицю та швидкою ходою пішов до зупинки громадського транспорту, де знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_15 . Між тим, ОСОБА_6 пішов за ним, хоча він його про це не просив. Перебуваючи біля зупинки громадського транспорту між ними знову виник конфлікт на ґрунті розбитого мобільного телефону, в ході якого ОСОБА_8 знову розпилила йому в обличчя вміст газового балончика. З метою захисту він ( ОСОБА_5 ) взяв дерев`яну палицю, яку знайшов неподалік, вона лежала під автомобілем, та почав нею розмахувати перед собою, в результаті чого випадково вдарив ОСОБА_8 по голові, після чого вони хотіли поговорити з ОСОБА_15 , однак той почав тікати, а тому він ( ОСОБА_5 ), тримаючи палицю в руках, побіг за ним. У ході їхнього переслідування, ОСОБА_15 перечепився та впав неподалік залізного паркану. ОСОБА_5 підійшов до нього та запропонував ОСОБА_15 викинути газовий балончик, який на той час знаходився у нього, однак він не погодився, внаслідок чого ОСОБА_5 двічі вдарив його палицею в область сідниці та ключиці, по голові ударів не наносив, після чого на місце події під`їхав таксист, якому ОСОБА_5 намагався пояснити дану ситуацію, однак у цей момент на ОСОБА_15 , який лежав на проїжджій частині обличчям донизу, наїхав автомобіль, що рухався проїжджою частиною дороги. Побачивши що сталося, вони ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) побігли додому для того, щоб викликати швидку медичну допомогу, однак вдома почули сирену швидкої медичної допомоги та зрозуміли, що швидка вже на місці та викликати її немає сенсу. Вирішили розповісти працівникам поліції про вказану подію наступного дня, однак були затримані працівниками поліції. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 додав, що не бачив того, як ОСОБА_6 наносить удари ОСОБА_15 чи ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що в день події він разом з ОСОБА_5 прийшли за місцем проживання та почали готувати вечерю. Через деякий час йому ( ОСОБА_6 ) зателефонувала невідома жінка, як виявилось пізніше, потерпіла ОСОБА_8 , з якою у ОСОБА_5 були особисті стосунки, та повідомила про те, що телефонують з прокуратури. ОСОБА_5 впізнав указану дівчину по голосу, взяв слухавку та почав розмовляти з нею. Пізніше потерпіла зателефонувала ОСОБА_5 на його особистий номер телефону і вони продовжили розмову. Потім ОСОБА_5 повідомив, що потерпіла приблизно о 22 годині приїде до нього в гості. Коли потерпіла приїхала, то відмовилась заходити до квартири, а тому ОСОБА_5 в домашньому взутті вийшов на вулицю. Приблизно за 10 хвилин ОСОБА_5 повернувся з червоним обличчям та повідомив, що на нього напали, побили та розпилили в обличчя газовий балончик. ОСОБА_5 умив обличчя та знову побіг на вулицю, в свою чергу він ( ОСОБА_6 ) вирішив побігти за ним, оскільки не хотів залишити його в біді. Потерпілу та невідомого хлопця, як виявилось пізніше ОСОБА_15 , що були з ознаками алкогольного сп`яніння, вони наздогнали біля зупинки громадського транспорту. Дерев`яні палиці вони підібрали на шляху до потерпілих, бо помітили в їх руках невідомі предмети. Потім ОСОБА_5 покликав їх, вони озирнулись, а він ( ОСОБА_6 ) почав говорити потерпілим про те, чому вони напали на ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 запитав, чому вони розбили його мобільний телефон. Між ними почався словесний конфлікт, у ході якого потерпіла розпилила їм в обличчя газовий балончик. У цей час він ( ОСОБА_6 ) почав відмахуватись палицею та, можливо, наніс удар ОСОБА_15 . Потерпілій ОСОБА_8 він жодного удару не наносив. Хто наніс потерпілій удар, він не бачив, однак почув звук удару та крик потерпілої. Потім потерпіла присіла на асфальт, а ОСОБА_15 почав бігти до проїжджої частини, переліз через паркан, однак зачепився та впав. ОСОБА_5 побіг за ним, він ( ОСОБА_6 ) намагався його зупинити. Потім вони перелізли через паркан, наблизились до ОСОБА_15 , ОСОБА_5 кинув у нього палицею, яка була в його руках, потім підняв цю палицю та наніс ще два удари ОСОБА_15 в область тулуба. Він ( ОСОБА_6 ) жодних ударів не наносив. Після чого під`їхав автомобіль таксі, а бійка зупинилась. Він ( ОСОБА_6 ) пропонував забрати ОСОБА_15 з проїжджої частини, однак побачив два автомобілі, які рухались з великою швидкістю, один з яких не зміг уникнути зіткнення та наїхав на ОСОБА_15 , який лежав на проїжджій частині дороги обличчям донизу. Після цього вони повернулись додому, де він ( ОСОБА_6 ) казав ОСОБА_5 про те, що слід розповісти в поліції про вказану ситуацію, однак вранці вони були затримані працівниками поліції.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , показав, щ о ані з обвинуваченими, ані з потерпілою раніше не знайомий. Стосовно обставин кримінального правопорушення потерпілий показав, що безпосереднім учасником події він не був, а тому про обставини йому відомо лише зі слів інших осіб. Так, 21.11.2021 року приблизно о 09 годині до місця його проживання приїхали працівники поліції та повідомили про те, що відносно його сина ОСОБА_15 вчинені злочинні дії, внаслідок яких син помер. Також працівники поліції повідомили потерпілому, що винуватців злочину ідентифіковано та з ними проводяться відповідні слідчі дії. Його син працював у Головному управлінні поліції в м. Києві, був неконфліктною особою, мав гарні відносини з батьками, алкоголь не вживав. У той же час, потерпілий показав, що не може пояснити, чому в день події його син знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а подробиці особистого життя сина потерпілому не відомі.

Допитана в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_8 показала, що з обвинуваченим ОСОБА_6 раніше не була знайома, а з обвинуваченим ОСОБА_5 певний час перебувала у романтичних відносинах. У день події, у телефонній розмові домовилась з ОСОБА_5 про зустріч з метою припинити з ним будь-які стосунки, та пізніше, а саме 20.11.2021 року зустрілась з ним за адресою: АДРЕСА_4. Разом з нею (потерпілою) на місце події приїхав її друг ОСОБА_15 , який під час розмови з ОСОБА_5 знаходився неподалік від неї. Перебуваючи неподалік під`їзду зазначеного будинку, потерпіла по телефону покликала ОСОБА_5 , він один вийшов з будинку та підійшов до потерпілої. Подробиці розмови з ОСОБА_5 потерпіла не пам`ятає, але в ході даної розмови між нею та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_5 почав тягнути її за руку, а тому вона дістала газовий балончик та, з метою самозахисту, розпилила йому в обличчя вміст газового балончика. В цей час до них підійшов ОСОБА_15 , який сказав, що вирішить проблему з ОСОБА_5 та попросив її відійти, вона відійшла від них. ОСОБА_15 повернувся та повідомив, що все владнав і вони разом попрямували в бік зупинки громадського транспорту. Через деякий час вона (потерпіла) побачила, що ОСОБА_5 йде за ними, кричить, використовуючи нецензурну лайку, і в його руках знаходиться дерев`яна палиця, де він її взяв потерпіла не бачила. Потім він ( ОСОБА_5 ) неподалік зупинки громадського транспорту наздогнав потерпілу та наніс їй удар палицею по руці, кинув палицю на землю та відійшов від потерпілої. Водночас, потерпіла підняла вказану палицю та намагалась наздогнати ОСОБА_5 , він почав тікати. Після того вона (потерпіла) викинула палицю та повернулась до ОСОБА_15 на зупинку громадського транспорту. Пізніше до них підійшли ОСОБА_5 , з дерев`яною палицею в руці, та інший невідомий їй раніше чоловік, пізніше стало відомо, що це ОСОБА_6 . ОСОБА_15 сказав потерпілій, щоб вона тікала, однак ОСОБА_5 раптово наніс їй удар дерев`яною палицею по голові, внаслідок чого вона втратила свідомість та подальші події не бачила. Через деякий час вона (потерпіла) прийшла до тями вже в іншому місці, ОСОБА_15 поруч не було. Вона побачила автомобіль швидкої медичної допомоги та працівників поліції, які повідомили їй, що ОСОБА_15 загинув.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_20 суду показав, що в день події, дату якої вже не пам`ятає, він у складі екіпажу патрульної поліції, разом з напарником ОСОБА_21 , патрулював вулиці. Пам`ятає, що надійшов виклик про вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_5 . Приблизно через 15 хвилин вони прибули на місце події, де вже знаходився наряд патрульної поліції. Крім того, на місці події, а саме на проїжджій частині по бул. Перова, приблизно в центральній або крайній лівій смузі для руху, знаходився чоловік без ознак життя та перекинутий автомобіль поруч з ним. Також на місці події знаходилась потерпіла ОСОБА_8 та інші очевидці події, зокрема, неповнолітній хлопець. Він ( ОСОБА_20 ) опитав потерпілу, яка повідомила про конфлікт з двома особами, який переріс у бійку, а саме двоє осіб напали на неї та хлопця, який намагався втекти від нападників, переліз через паркан та вибіг на проїжджу частину. Тілесні ушкодження на тілі потерпілої не пам`ятає, про стан її здоров`я не запитував, однак пам`ятає, що вона була в шоковому стані. Також він ( ОСОБА_20 ) викликав слідчо-оперативну групу та намагався опитати очевидців події.

Допитаний в судовому засіданні свідок, ОСОБА_21 суду показав, що подія відбулась у вечірній час доби 20.11.2021 року. Він у складі екіпажу патрульної поліції, разом з напарником ОСОБА_20 , патрулював вулиці, коли отримали виклик про вчинення злочину по бул. Перова, прибули на місце події, де помітили скупчення людей біля зупинки громадського транспорту, чоловіка, який лежав на проїжджій частині в крайній лівій смузі для руху та перекинутий автомобіль. Швидкої медичної допомоги на місці події в той час не було. Крім того, на місці події вже знаходились інші працівники поліції. Він ( ОСОБА_21 ) встановив очевидців події та охороняв місце події до приїзду слідчо-оперативної групи. Очевидці події повідомили йому, що відбулась бійка, нападників було двоє, вони були озброєні палками та після бійки вони побігли в невідомому напрямку.

Допитана в судовому засіданні в присутності матері ОСОБА_22 , неповнолітня свідок ОСОБА_23 суду показала, що в день події знаходилась за місцем проживання, де почула розмову у підвищеному тоні, виглянула у вікно та побачила сварку між особами, а саме трьома хлопцями та дівчиною. Суть розмови вона не чула. Потім усі четверо осіб пішли в невідомому напрямку. Пізніше вона ( ОСОБА_23 ) побачила вказану дівчину з дерев`яною палицею в руці та хлопця, що йшов поруч з нею. За ними йшли двоє інших хлопців, у одного з яких в руці також була дерев`яна палиця. Потім дівчина викинула дерев`яну палицю, а хлопець, що йшов за нею, підібрав її. Через невеликий проміжок часу вона ( ОСОБА_23 ) побачила те, як хлопець, що йшов поруч з дівчиною, почав бігти в сторону дороги, за ним гнались двоє хлопців з палицями, хлопець почав перелазити через паркан, однак зачепився та впав, у цей момент двоє хлопців перескочили через паркан та почали його бити палками. Куди саме наносили удари, свідок не пам`ятає. Потім вона ( ОСОБА_23 ) відволіклась, а коли подивилась у бік бійки знову, то побачила перекинутий на дорозі автомобіль. Вказані двоє хлопців, що били третього, втекли з місця події. Дівчину спочатку вона не бачила, а коли почалось побиття хлопця на дорозі, дівчина, у якої були наявні сліди крові на голові, пішла з місця події. Також свідок ОСОБА_23 додала, що обличчя нападників вона не роздивилась, однак зафіксувала вказану подію на відеокамеру свого мобільного телефону, а відповідний відеозапис опублікувала в мережі «Інтернет».

Допитаний в судовому засіданні в присутності матері ОСОБА_24 , неповнолітній свідок ОСОБА_25 суду показав, що в день події він проводжав свого знайомого до зупинки громадського транспорту та помітив, що на зворотному боці дороги біжить чоловік, якого наздоганяють двоє хлопців з палицями, він вибіг на проїжджу частину дороги, перечепився та впав. У цей момент до нього підбігли вказані двоє хлопців та почали його бити. Один наносив удари палицею в область голови, а інший палицею та ногою наносив удари в область тулуба та казав, щоб інший не бив по голові, бо вб`є його. Загалом свідок бачив декілька ударів по голові та тулубу. Потім бачив, як біля них зупинився автомобіль таксі, однак автомобіль марки «Лексус», який їхав позаду, не зміг загальмувати та наїхав на чоловіка, що лежав на дорозі, внаслідок чого автомобіль марки «Лексус» перекинувся. Після цього вказані двоє хлопців почали тікати з місця події. Один з нападників, той що наносив удари по тулубу, був високого зросту, лисий, з бородою та був одягнений в куртку синього кольору, а інший, що бив по голові, був одягнений в куртку чорного кольору з капюшоном та сині джинси. Обличчя нападників свідок не запам`ятав. Також свідок ОСОБА_25 додав, що після події він викликав працівників поліції, дочекався їх приїзду та повідомив про ситуацію, що склалась.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_26 суду показав, що подія відбулась 20.11.2021 року у вечірній час. В цей день він повертався додому та побачив, що на відстані приблизно 15-20 метрів від нього йдуть дівчина з чоловіком, а позаду них йшли двоє хлопців, які були з палицями. Обличь вказаних хлопців свідок не запам`ятав. Чи лаялись вказані особи, він не чув, оскільки був у навушниках. Потім двоє хлопців, які були з палками, підійшли до потерпілих, дівчина почала захищатись та використала газовий балончик, після чого їй нанесли один удар по голові. В цей час чоловік, що був поруч з дівчиною, почав тікати в сторону проїжджої частини дороги, хлопці побігли за ним, він перескочив через паркан та вибіг на смугу для руху, однак перечепився та впав. У той момент один з нападників кинув у нього палицею, потім підняв палицю, підійшов до потерпілого та продовжив його бити. Обидва нападники наносили удари палицями та ногами по голові та тулубу потерпілого, який лежав на дорозі. Через деякий час біля них зупинився автомобіль таксі, а потім відбулось ДТП, після якого хлопці втекли з місця події.

Крім того, в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 від 20.11.2021 року про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 20.11.2021 року близько 22 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_4 , наглядно знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_27 вчинив хуліганські дії відносно заявника та її знайомого, а саме наніс тілесні ушкодження заявнику та іншій особі дерев`яним брусом.

З протоколу огляду місця події від 21.11.2021 року та доданої до нього ілюстративної таблиці вбачається, що об`єктом огляду місця події являється ділянка місцевості, що розташована біля автобусної зупинки за адресою: АДРЕСА_4. На вказаній ділянці розташовані кустарні насадження та вона покрита трав`яним покривом. Біля кустарних насаджень виявлено дерев`яний брусок, розміром приблизно 1 м, який було вилучено. Також на вказаній ділянці знаходяться два отвори в ґрунті від дерев`яних брусків.

Також з протоколу огляду місця події від 21.11.2021 року та доданих до нього ілюстративної таблиці та схеми вбачається, що об`єктом огляду місця події являється ділянка місцевості, що розташована за адресою: м. Київ, б-р. Перова, а саме на проїжджій частині. Ділянка розміром приблизно 40 м. З однієї сторони дана ділянка огороджена металевим парканом та покрита асфальтованим покриттям, з ділянки зроблено змив речовини бурого кольору, який запаковано до паперового конверту.

З протоколу огляду місця події від 21.11.2021 року та доданої до нього ілюстративної таблиці вбачається, що об`єктом огляду місця події являється земельна ділянка місцевості, розміром приблизно 4 х 4 м, яка розташована на відстані приблизно 5 метрів від зупинки громадського транспорту «Школа інтернат» та на відстані близько 3 м від торгівельного павільйону, на відстані приблизно 5 м від рогу будинку за адресою: АДРЕСА_4 . На вказаній ділянці місцевості виявлено ґрунтову стежку, що веде від парадної сторони будинку земельною ділянкою до зупинки громадського транспорту. На вказаній ділянці виявлено дерев`яний брусок коричневого кольору, що вкопаний в землю, довжиною 70 см, ширина 7 х 5 см, довжина зазначена без урахування довжини бруска, що закопаний в землі. Поруч від вказаного бруска на відстані 1 м виявлено отвір в землі кубічної форми глибиною 10 см, ґрунт поруч із вказаним отвором світло-коричневий. Поруч із вказаним отвором на відстані приблизно 50м виявлено такий отвір в землі кубічної форми глибиною 10 см. Вказані ями за формою симетричні та схожі на місця, де були вкопані подібні дерев`яні бруски кубічної форми.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 10.02.2022 року та дослідженого в судовому засіданні відеозапису до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_4 за участю потерпілої ОСОБА_8 , з метою перевірки і уточнення обставин події, що мала місце 20.11.2021 року близько о 23 годині за адресою: АДРЕСА_4, а саме щодо вчинення групою осіб хуліганських дій із застосуванням предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, вбачається, що слідчим експериментом встановлено наступне. Усі учасники слідчої дії зібрались за вказаною адресою, де в обстановці та в умовах найбільш наближених до реальних, потерпілій було запропоновано відтворити обстановку вказаної події. Так, потерпіла розмістила статиста під під`їздом будинку по АДРЕСА_4 , як на момент злочину знаходився ОСОБА_5 , потім вона показала дії ОСОБА_5 за участі статиста, а саме момент, як він тягнув її за руку, а вона в цей момент застосувала газовий балончик. Потім вона показала напрямок руху в бік зупинки громадського транспорту, де вона попрямувала разом з ОСОБА_28 . Після чого потерпіла показала дії ОСОБА_5 , коли вони перебували на зупинці, а саме показала за участі статиста, як він наніс їй удар палицею по лівій руці в область ліктя та показала подальші дії ОСОБА_5 . В подальшому потерпіла ОСОБА_8 , за участі статистів показала рух ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме те, що вони в руках тримали палиці та рухались в її бік через зупинку громадського транспорту, де завдали їй тілесних ушкоджень.

З лікарського свідоцтва про смерть № 020-3400 від 21.11.2021 року та довідки про причину смерті вбачається, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 через множинні переломи кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів.

Окрім цього, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_25 впізнав особу, зображену на фото № 3, як особу, яка 20.11.2021 приблизно о 23 годині перебувала за адресою: АДРЕСА_4, та спільно ще з однією особою на проїжджій частині дороги наносили удари чоловіку, який лежав на асфальтованому покритті дороги, а саме особа наносила удари палицею по тулубу чоловіка. Свідок ОСОБА_25 впізнав особу за загальними рисами обличчя, розташуванням та формою очей, формою губ та носу. Згідно додатку до вказаного протоколу, на фото № 3 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_25 впізнав особу, зображену на фото № 2, як особу, яка 20.11.2021 приблизно о 23 годині перебувала за адресою: АДРЕСА_4, та спільно ще з однією особою на проїжджій частині дороги наносили удари чоловіку, який лежав на асфальтованому покритті дороги, а саме особа наносила удари палицею по голові чоловіка. Свідок ОСОБА_25 впізнав особу за загальними рисами обличчя, розташуванням та формою очей, формою губ та носу. Згідно додатку до вказаного протоколу, на фото № 2 зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_29 впізнав особу, зображену на фото № 4, як особу, яка 20.11.2021 приблизно о 23 годині перебувала за адресою: АДРЕСА_4, та спільно ще з однією особою на проїжджій частині дороги наносили удари чоловіку, який лежав на асфальтованому покритті дороги, а саме особа наносила удари палицею по тулубу чоловіка. Свідок ОСОБА_29 впізнав особу за загальними рисами обличчя, розташуванням та формою очей, формою губ та носу. Згідно додатку до вказаного протоколу, на фото № 4 зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_29 впізнав особу, зображену на фото № 1, як особу, яка 20.11.2021 приблизно о 23 годині перебувала за адресою: АДРЕСА_4, та спільно ще з однією особою на проїжджій частині дороги наносили удари чоловіку, який лежав на асфальтованому покритті дороги, а саме особа наносила удари по тулубу чоловіка. Свідок ОСОБА_29 впізнав особу за загальними рисами обличчя, розташуванням та формою очей, формою губ та носу. Згідно додатку до вказаного протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.02.2022 року та дослідженого в судовому засіданні відеозапису до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_4, за участю свідка ОСОБА_29 та законного представника ОСОБА_30 , з метою перевірки і уточнення обставин події, що мала місце 20.11.2021 року близько 23 години за адресою: АДРЕСА_4, а саме щодо вчинення групою осіб хуліганських дій із застосуванням предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, вбачається, що слідчим експериментом встановлено наступне. Усі учасники слідчої дії зібрались за адресою: АДРЕСА_4, де в обстановці та в умовах, найбільш наближених до реальних, свідку було запропоновано відтворити обстановку вказаної події. Так, свідок показав, що 20.11.2021 року після 23 години він разом зі своїм знайомим йшли по АДРЕСА_4 та на дорозі він побачив двох чоловіків з палицями, які прямували проїжджою частиною дороги за іншим чоловіком. Свідку було запропоновано за участі статистів показати, в якому саме місці перебували особи з палицями, а також показати місце, де саме перебував свідок у момент, коли він побачив вказаних осіб. Свідок показав, що він стояв неподалік зупинки, а особи з палицями в руках, яких він напередодні впізнав під час проведення слідчої дії пред`явлення для впізнання за фотознімками, та розмістив статистів так, де знаходились вказані особи, а саме на проїжджій частині з іншого боку від нього та показав їх подальший рух та дії. Пізніше свідок показав дії осіб, що були з палицями, та дії потерпілого вже з іншої сторони дороги, а саме одного статиста було розміщено на асфальтному покритті дороги, як зі слів потерпілого лежав чоловік, а потім свідок показав дії осіб, що наносили удари чоловіку, свідок показав, як особа, що була невеликого зросту палицею наносила удари потерпілому в область тулуба, а особа, що була вища і з бородою, наносила чоловіку удари в область голови.

Згідно протоколу перегляду цифрового відеозапису від 24.12.2021 року та дослідженого в судовому засіданні відеозапису до нього вбачається, що 24.12.2021 року о 17 годині в службовому кабінеті № 505 Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві на персональному комп`ютері було переглянуто цифровий запис за 20.11.2021 року, який було надано ОСОБА_22 , здійснений мобільним телефоном «Vivo» 20.11.2021 року. Під час запуску диску, на робочому столі комп`ютера з`являється вікно автозапуску відкриття компакт диску. Під час відкриття вказаного компакт диску встановлено, що на ньому знаходяться відео файли формату «avі» під назвами «Video 2021-11-21 аt 12.13.53», «Video 2021-11-21 аt 12.14.03». При відкритті відеофайлу під назвою «Video 2021-11-21 аt 12.13.53» встановлено, що запис проводиться з камери мобільного телефону та триває 8 секунд. Камера мобільного телефона охоплює проїзджу частину дороги по бул. Перова в м. Києві, на якій знаходиться три силуета людей, один з яких лежить нерухомо на проїжджій частині, а інший чоловік, який стоїть над ним наносить удар невідомим предметом, схожим на палицю, по нерухомому чоловіку та відходить від нього, інший чоловік стоїть поруч. Через декілька секунд на відео видно, як зупиняється автомобіль та на цьому відео завершується. При відкритті відеофайлу під назвою «Video 2021-11-21 аt 12.14.03» здійснено його перегляд та встановлено, що запис проводиться з камери мобільного телефону та триває 7 секунд. Камера мобільного телефона охоплює проїзджу частину дороги по бул. Перова в м. Києві та на відео видно, як у поле зору камери потрапляє автомобіль, який перекинутий на дах та знаходиться на проїжджій частині дороги.

Також, з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.02.2022 року вбачається, що слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_31 у період часу з 12 години 50 хвилин до 13 години 30 хвилин в приміщенні кабінету 518-а ГУНП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року, ознайомився із постановою про призначення судово-медичної експертизи від 22.11.2021 року на 2 арк., висновком експерта № 022-115-3400-2021 на 3 арк., висновком експертного дослідження № 021-3100-2021 на 6 арк., висновком експертного дослідження № 072-115-2021 на 4 арк., висновком експертного дослідження № 061-2066-2021 на 1 арк., висновком експертного дослідження № 082-1072-2021 на 1 арк., висновком експертного дослідження № 051-2420-2021 на 3 арк.

Відповідно до висновку експерта № 042/1-676-2021 від 22.11.2021 року, при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявлено наступні тілесні ушкодження: синець - по задній поверхні ліктьового суглобу, забійна рана - в лобно-тім`яній ділянці зліва. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 20.11.2021 року та за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також, відповідно до копії висновку експерта № 022-115-3400-2021 від 22.11.2021 року - 21.01.2022 року та копії висновку експертного дослідження № 021-3400-2021 від 22.11.2021 року - 21.01.2022 року вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені: відкритий перелом кісток склепіння черепа в тім`яно-скроневих областях з переходом на основу черепа, з крововиливом під оболонки головного мозку, розрив атланто-окціпітального зчленування, розрив грудного відділу хребта між 3 і 4 хребцями з розривом спинного мозку, переломи відростків та дуг 3-6 грудних хребців, рвано-забійна рана на задній поверхні тулуба справа, поширена зона осадження шкіри в поперекових та сідничних областях, поширені крововиливи в м`яких тканинах задньої поверхні грудної клітини, в правій поперековій та сідничній області з зонами відшарування шкіри, переломи 1-5 та 10-12 ребер справа, переломи 2-9 ребер зліва, розриви пристінкової плеври, крововиливи в легенях і середостінні, поширений крововилив в м`яких тканинах передньої стінки живота з зоною відшарування шкіри від м`язової тканини, розриви великого сальника та печінки, заочеревиний крововилив справа, крововилив в черевну порожнину, садна на зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна, закритий перелом нижньої третини діафізу лівого стегна. Вказаний комплекс ушкоджень виник за механізмом стиснення голови, тулуба та нижніх кінцівок між поверхнями тупих предметів з переважаючою поверхнею контакту. Такими поверхнями могли бути шляхове покриття, обертова поверхня коліс та днища автотранспортного засобу, який рухався. Тобто ушкодження виникли при перекаті (переїзді) колеса (коліс) через голову, тулуб та нижні кінцівки ОСОБА_15 , терті (ковзанні) тіла об поверхню шляхового покриття та днище автомобіля. В момент виникнення ушкоджень ОСОБА_15 знаходився у горизонтальному положенні, обличчям донизу. Час утворення ушкоджень відповідає вказаній даті - 21.11.2021року. Ушкоджень, які б могли свідчити про контакт транспортного засобу з пішоходом, при його знаходженні у вертикальному чи близькому до нього положенні не виявлено. До смерті ОСОБА_15 призвела травма декількох ділянок тіла, проявами якої стали: відкрита черепно-мозкова травма, ушкодження хребта та спинного мозку, множинні переломи кісток грудної клітини та розриви внутрішніх органів.

Крім того, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_15 синець на задній поверхні правої половини грудної клітини, синці та садна в області лівого променево-зап`ястковго суглоба та правої кисті, садна на передній поверхні правої половини грудної клітини та передній поверхні живота справа, мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Ці ушкодження окремо взяті (одне з них, чи декілька) не є характерними для дорожньо-транспортної пригоди, що з одного боку не виключає можливості їх виникнення при дорожньо-транспортній пригоді, а з іншого боку не виключає вірогідності виникнення їх за умов, не пов`язаних з даною дорожньо-транспортною пригодою, незадовго до неї, внаслідок ударно травматичної дії тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою поверхнею, якими можуть бути поверхні дерев`яної палиці.

Також, в крові трупа ОСОБА_15 знайдений етиловий спирт в концентрації 2,81 г/л (проміле). Зазначена концентрація вказує на те, що перед настанням смерті ОСОБА_15 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Відповідно до копії висновку експертного дослідження № 072-115-2021 від 13.12.2021 року - 16.12.2021 року, при лабораторному дослідженні клаптів шкіри з ушкодженнями від трупа ОСОБА_15 встановлено, що на клапті шкіри з лівої тім`яної ділянки є 1 ушкодження, морфологічні властивості якого притамані рані, що утворилась внаслідок дії твердого предмету з обмеженою в межах контакту поверхнею, що містить гострий край, на клапті шкіри з правої скроневої ділянки є 1 ушкодження, яке за своїми морфологічними властивостями є забійною раною, що виникла від дії твердого тупого предмету з ребром. При мікроскопічному дослідженні будь-яких сторонніх нашарувань та включень в ділянці дослідженої рани не знайдено. Металізації сполуками заліза не виявлено.

Також, судом були досліджені копія висновку експертного дослідження №061-2066-2021 від 30.11.2021 року - 30.12.2021 року, копія висновку експертного дослідження №082-1072-2021 від 25.11.2021 року - 30.12.2021 року та копія висновку експертного дослідження №051-2420-2021 від 25.11.2021 року - 07.12.2021 року.

Крім цього, судом досліджено подані стороною захисту докази, а саме: копію рапорту від 20.11.2022 року, постанову про відмову у задоволенні клопотання від 14.02.2022 року, клопотання про проведення одночасного допиту між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 14.02.2022 року, постанову про відмову у задоволенні клопотання від 14.01.2022 року, клопотання про проведення одночасного допиту між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 12.01.2022 року, постанову про відмову у задоволенні клопотання від 14.02.2022 року, клопотання про проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 14.02.2022 року, постанову про відмову у задоволенні клопотання від 14.02.2022 року, клопотання про проведення одночасного допиту між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 14.02.2022 року, постанову про відмову у задоволенні клопотання від 14.02.2022 року, клопотання про проведення судово-психологічної експертизи з застосуванням поліграфа від 14.02.2022 року.

Також в судовому було досліджено речовий доказу - дерев`яний брусок.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України, є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к, провадження №13-28кс19) та Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 23 червня 2020 року (справа № 295/1023/18, провадження № 51-1344 км 20).

Між тим, з метою надання повної та об`єктивної оцінки діянням обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , та вирішення справи у точній відповідності з законом, необхідно визначити характер та мотив протиправного посягання відносно кожного з потерпілих.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 був знайомий з потерпілою до вказаної події, мав з нею відносини, однак пізніше потерпіла почала уникати спілкування з ним, що і стало приводом для розвитку конфлікту між ними, це підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Між тим, обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки ОСОБА_5 по відношенню до потерпілої, свідчать про те, що така поведінка була зумовлена особистою неприязню до потерпілої ОСОБА_8 , бажанням помститись їй, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Крім того, така неприязнь до потерпілої, як зазначив ОСОБА_5 була також викликана тим, що потерпіла розпилила в його обличчя вміст газового балону.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_8 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 КК України.

На думку суду, дії ОСОБА_5 по відношенню до потерпілої ОСОБА_8 зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілої і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто за частиною 2 статті 125 КК України.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, суд визнає неправильною кваліфікацію дій ОСОБА_5 по відношенню до потерпілої ОСОБА_18 за ч. 4 ст. 296 КК України та вважає необхідним кваліфікувати такі дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Факт заподіяння ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка зазначила, що саме ОСОБА_5 наніс їй удари палицею по руці та голові, обвинуваченого ОСОБА_5 , який не заперечував, що наніс потерпілій удар палицею по голові, пославшись на те, що зробив це, коли відмахувався від неї, показаннями свідка ОСОБА_26 та висновком експерта № 042/1-676-2021 від 22.11.2021 року.

Щодо доводів ОСОБА_5 про те, що потерпіла ОСОБА_8 розпилила йому в обличчя газовий балончик, а тому він був вимушений захищатись, використовуючи дерев`яну палицю, то суд відкидає такі доводи, оскільки оцінивши докази в їх сукупності, не знаходить доказів протиправного посягання на обвинуваченого ОСОБА_5 з боку потерпілої ОСОБА_8 , зокрема, потерпіла зазначила, що використала газовий балончик проти ОСОБА_5 вже після того як їй було нанесено удар біля зупинки громадського траспорту, а також біля під`їзду після того, як він почав тягнути її за плече, чим очевидно міг викликати у неї загрозу, будучи фізично більш сильнішим, окрім того, указані події відбувались біля під`їзду будинку, що підтверджується також показаннями свідків, а отже вказане свідчить про умисел ОСОБА_5 , направлений саме на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , а не на самозахист.

У той же час, допитавши обвинувачених, потерпілих, свідків та дослідивши письмові докази, суд не знаходить достатніх доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив будь-яке протиправне посягання відносно потерпілої ОСОБА_8 , а тому суд приходить до висновку про необхідність виключити з обсягу обвинувачення, пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_6 , вчинення ним хуліганських дій відносно потерпілої ОСОБА_8 .

Що стосується дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по відношенню до потерплого ОСОБА_15 , то суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були раніше знайомі з потерпілим ОСОБА_15 , не мали з ним неприязних відносин, які б стали передумовою нанесення обвинуваченими потерпілому тілесних ушкоджень. Водночас, потерпілий ОСОБА_15 хоч і перебував на місці події разом з потерпілою ОСОБА_8 , з якою прийшов на місце події, проте жодних протиправних дій відносно обвинувачених не вчиняв, указаний конфлікт між потерпілою ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не провокував, а став лише стороннім спостерігачем указаного конфлікту.

Отже, суд приходить до висновку про те, що обвинувачені використали незначний привід для нанесення потерпілому ОСОБА_15 тілесних ушкоджень в громадському місці, що було позбавлено будь-якої необхідності, а отже свідчить про бажання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показати свою ніби вищість, винятковість, чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_15 розбив його мобільний телефон не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 були поєднані з очевидним для них грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю, а тому суд вважає, що вони вчинили по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

У той же час, суд критично ставиться до показань обвинувачених про те, потерпілий ОСОБА_15 перший використав газовий балончик проти них, а вони лише захищались, а удари потерпілому ОСОБА_15 наносив лише ОСОБА_5 , оскільки такі показання суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні. Зокрема, як зазначають обвинувачені, саме вони наздогнали біля зупинки громадського транспорту потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , при цьому, взявши під час руху дерев`яні палиці для самозахисту, тобто саме обвинувачені проявили ініціативу у виникненні конфлікту, водночас потерпілі намагались уникнути конфлікту, крім того після нанесення ОСОБА_5 тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 обвинувачені вдвох почали наздоганяти потерпілого ОСОБА_15 , який жодних дій по відношенню до обвинувачених не вчиняв, а намагався втекти від них, проте перечепився та впав на проїжджій частині, що не зупинило обвинувачених, які наздогнавши потерпілого ОСОБА_15 , почали наносити йому лежачому удари палицями та ногами, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , висновком експерта № 022-115-3400-2021 від 22.11.2021 року - 21.01.2022 року та іншими доказами в їх сукупності, а тому суд вважає показання обвинувачених такими, що направленні на намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення та понесення за його вчинення покарання. Між тим, показання свідків суд вважає логічними та послідовними, такими, що узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Що стосується вчинення хуліганства із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, то вказана кваліфікуюча ознака не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, заважаючи на наступне.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети. Застосування або спроба застосування предметів, підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за ч. 4 ст. 296 КК України.

Між тим, як було встановлено під час судового розгляду, вказані дерев`яні палиці, якими обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наносили тілесні ушкодження, були віднайдені ними фактично вже на місці події, інакше кажучи, такі предмети не були заздалегідь заготовлені обвинуваченими саме з метою нанесення тілесних ушкоджень.

Таким чиним, суд вважає, що версія обвинувачених спростована дослідженими в удовому засіданні доказами у їх сукупності.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що обвинувачені заздалегідь не домовилися про вчинення хуліганських дій, а тому їх дії необґрунтовано кваліфіковані за попередньою змовою групою осіб, то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами у кримінальному провадженні, зокрема показаннями свідків про те, що обвинувачені діяли спільно, у тому числі спільно переслідували потерпілого, коли той намагався втекти від них, спільно наносили удари по тілу потерпілого, коли він лежав на проїжджій частині, сам же ОСОБА_6 зазначив, що просив ОСОБА_5 не наносити удари по голові потерпілого, ця обставина була підтверджена і показаннями свідка, у той час як не зупиняв його дії взагалі та не просив припинити нанесення ударів потерпілому. Їх спільні дії нанесення ударів потерпілому були зупинені лише водієм таксі, який зупинився поруч та зробив їм зауваження.

Також суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що дії потерпілого ОСОБА_28 , які виразились у тому, що він розбив телефон ОСОБА_5 та розпилив вміст газового балончика в обличчя ОСОБА_6 викликали у них неприязнь по відношенню до потерпілого, оскільки будь-яких доказів про те, що мало місце розбиття потерпілим телефона ОСОБА_5 , суду надано не було, сторона захисту не клопотала як під час досудового, так і під час судового розгляду про дослідження доказів, які б свідчили про це. Свідки, які стали очевидцями неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_28 , також не вказали про те, що він мав при собі газовий балончик, розпилював його, також про це не зазначено і у протоколі огляду місця події, вказану обставину заперечила і потерпіла.

Також не було підтверджено в судовому засіданні те, що потерпіла ОСОБА_18 перебувала у романтичних відносинах з ОСОБА_28 , що могло викликати у ОСОБА_5 неприязнь по відношенню до потерпілого.

Щодо доводів сторони захисту про необхідність визнання речового доказу - дерев`яного бруска, дослідженого у судовому засіданні, недопустимим доказом у зв`язку з порушеннями, допущеними під час складення протоколу та пакування речового доку, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимими визнаються докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Питання допустимості доказів досить тісно пов`язане як з правом на справедливий судовий розгляд, так і з презумпцією невинуватості. Загальне правило полягає в тому, що докази, отримані неналежним або незаконним чином, не можуть братися до уваги під час розгляду справи в суді. При цьому потрібно виходити з того, що оцінка конкретного доказу з погляду допустимості чи недопустимості вирішується в кожному випадку окремо.

Так, ч. 2 ст. 87 КПК визначає обов`язок суду визнавати істотне порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема, в разі «здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2020 року, справа №359/7742/17, докази можуть визнаватися недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

У той же час, стороною захисту не доведено, що допущені під час складання протоколу і пакування речового доказу порушення, свідчать про порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, зазначених у ст. 86 КПК України, а тому не знаходить підстав визнавати речових доках недопустимим доказом.

Водночас, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що висловлення обвинуваченими на адресу потерпілих нецензурної лайки не доведено стороною обвинувачення, у той же час вказане не спростовує інших дій обвинувачених, зазначених вище, які свідчать саме про хуліганські дії.

Отже, суд визнає неправильною кваліфікацію дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України та вважає необхідним кваліфікувати їх дії за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Так, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням меж висунутого обвинувачення на підставі ст. 337 КПК України, яке прокурором не було змінено під час судового розгляду, суд, допитавши обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України, та винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за встановлених судом обставин, доведена.

Таким чином, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_5 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину та кримінального проступку, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину не визнав, не розкаявся у вчиненому, під час судового розгляду відшкодував моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 , проте не відшкодував заподіяну шкоду потерпілій ОСОБА_8 , особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, обставин та наслідків вчинення кримінальних правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченого, посткримінальну поведінку обвинуваченого, ставлення до вчиненого та відсутності обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі та не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину не визнав, не розкаявся у вчиненому, під час судового розгляду відшкодував моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 , особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав враховувати обставою, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , щире каяття, який під час виступу у судових дебатах вказав, що щиро кається, однак не зазначив про те, у чому кається. Крім того, як наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19, щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Між тим, ОСОБА_6 не піддав критичній оцінці свої дії, а навпаки зазначив, що саме потерпіла ОСОБА_8 винна у вказаній ситуації, саме вона зламала життя ОСОБА_28 , йому та ОСОБА_5 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обставин та наслідків вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, посткримінальну поведінку обвинуваченого, ставлення до вчиненого та відсутності обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі та не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 .

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість суми матеріальної шкоди, яку потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути, оскільки сума завданої матеріальної шкоди підтверджується доказами, що додані потерпілою до позовної заяви.

Крім того, на переконання суду, обґрунтованою також є сума витрат потерпілої ОСОБА_8 , пов`язаних з наданням правничої допомоги, оскільки сума таких витрат підтверджується наданими доказами.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути, то суд керується роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж. Тому в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням їх співмірності та завданих моральних страждань.

У той же час, потерпіла ОСОБА_8 у своїй позовній заяві просить стягнути заподіяну шкоду солідарно з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак враховуючи те, що суд прийшов до висновку про виключення з обсягу обвинувачення ОСОБА_6 вчинення будь-яких протиправних дій відносно потерпілої ОСОБА_8 , то суд вважає за необхідне стягнути суму заподіяної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі.

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 звернувся до суду з цивільним позовом до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_9 від 26.06.2023 року, що була направлена на адресу суду, потерпілий до закінчення судового розгляду відмовився від указаного цивільного позову.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати виним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді 1 /одного/ року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України - у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 2 302 гривні 70 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 20 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 11 000 гривень в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- дерев`яний брусок та змиви речовини бурого кольору - знищити;

- два флеш накопичувачі із записами проведення слідчих експериментів, DVD-R диск з відеозаписом з мобільного телефону, документи в копіях, а саме: висновок експерта № 022-115-3400-2021 на 3 арк., висновок експертного дослідження № 021-3100-2021 на 6 арк., висновок експертного дослідження № 072-115-2021 на 4 арк., висновок експертного дослідження № 061-2066-2021 на 1 арк., висновок експертного дослідження № 082-1072-2021 на 1 арк., висновок експертного дослідження № 051-2420-2021 на 3 арк., - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1753 гривні за проведення експертизи № 042/1-676-2021 від 22.11.2021 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: