КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/3426/18 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4409/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

31 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000358 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з доповненнями на вирок Дарницького районного суд м. Києва від 23 вересня 2021 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2018 за ч. 4 ст. 296 КК України до 05 (п'яти) років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 127 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4,5 ст. 27, ч.2 ст. 127 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 29 березня 2018 року.

У строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано час його попереднього ув`язнення за період з 28 березня 2014 року по 26 травня 2014 року та з 29 березня 2018 року по 13 вересня 2018 року, за правилами ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Вирішено долю щодо речових доказів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року вирок районного суду залишено без змін.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 11 липня 2023 року ухвалу Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Цією ж постановою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

29.08.2023 старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні- начальником третього відділу Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор посилається на те, що у період з серпня 2014 по грудень 2017 року Шевченківським районним судом міста Києва здійснювався судовий розгляд у кримінальному провадженні N0001749 від 19.02.2014 (справа N761/23886/14-к, провадження No1-кп/761/905/2014) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в якому ОСОБА_6 на підставі ухвали суду від 22.08.2014 було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов?язання.

Під час дії даного запобіжного заходу, ОСОБА_6 було вчинено інший умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, за який його засуджено вироком Києво-Святошинського раонного суду Київської області від 17.03.2016 до 3 років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, із звільненням від відбуття покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Крім того, у серпні 2016 року ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення нового умисного тяжкого насильницького злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто хуліганства, вчиненого групою осіб, із застосуванням предметів, спеціально пристосованих та заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень (на даний час справа розглядається Солом?янським районним судом міста Києва). Зазначений злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , мав місце 05.05.2016 року, тобто до закінчення вищевказаного іспитового строку, визначеного вироком суду, вже через півтора місяці після ухвалення судом відносно нього обвинувальногс вироку, а також під час дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання у кримінальній справі, що розглядалась Шевченківським районним судом м. Києва.

Окрім того, прокурор вказує, що згідно показань ОСОБА_12 , який є свідком у справі та який показав, що після подій 18-19 лютого 2014 року на вул. Прорізній у м. Києві, де до учасників «Євромайдану» ним та іншими особами, залученими ОСОБА_6 , застосовувалися вибухові предмети, останній суворо наказав їм за жодних обставин не розповідати про участь у відповідних подіях, схиляючи до дачі завідомо неправдивих показань. Також, з показань ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вбачається, що в порушення ухвали суду, ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним, що зазначені особи є свідками у справі, підтримував активне спілкування з ними, залучаючи до роботи на себе.

Вказує прокурор і на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів за попередньою змовою у складі групи осіб, частина з яких дотепер не встановлена, а частина переховується від слідства та суду, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов?язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими учасниками злочину (ризик змови).

На переконання прокурора, викладене у своїй сукупності, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, у тому числі викривальні показання інших учасників кримінального провадження (зокрема його співучасників), тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим y кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, соціальних зв?язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини та малолітніх дітей на утриманні, майнового стану, віку, стану здоров?я, а також його репутації особи, що неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення насильницьких злочинів, недотримання умов застосованого раніше запобіжного заходу (вчинення нових злочинів) поза розумним сумнівом вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , маючи відповідні негативні соціальні установки, у випадку незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й надалі здійснюватиме дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема вчинюватиме нові кримінальні правопорушення, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, у спосіб, який обвинувачений вважатиме необхідним для уникнення кримінальної відповідальності, не обмежуючи себе для цього у жодних, зокрема, протиправних засобах, в тому числі втечі, а також може здійснювати вплив на свідків та інших осіб, обізнаних про його злочинну діяльність.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обгрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не пов?язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях особи та не можуть перешкодити йому у порушенні процесуальних обов?язків і продовженні злочинної діяльності.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала клопотання, позиції потерпілого та його представника, які підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити, позиції обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, при цьому захисник заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, а прокурор, потерпілий та його представник заперечували проти зміни запобіжного заходу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З врахуванням характеру висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27, ч.2 ст. 127 КК України, за попередньою змовою у складі групи осіб, частина з яких дотепер не встановлена, а частина переховується від слідства та суду,тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, а також враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та порушував застосований щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Такі ризики існують і виправдовують застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З приводу іншого заявленого прокурором ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого ОСОБА_6 впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, то на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, на даному етапі провадження, яке наразі переглядається судом апеляційної інстанції та в апеляційній скарзі та клопотанні захисника ставиться питання щодо необхідності повторного допиту свідків у справі, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню ризикам, передбаченим п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на даному етапі провадження, яке наразі переглядається судом апеляційної інстанції, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам, а тому, клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, при цьому підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, не вбачається.

Одночасно, зогляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у пособництві та підбурюванні до злочину, скоєного із застосуванням насильства, колегія суддів, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст. ст. 376, 177, 331, 405 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні- начальника третього відділу Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 29 жовня 2023 року включно.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4