Справа № 216/1148/23
провадження 1-кс/216/2194/23
УХВАЛА

іменем України

17 серпня 2023 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_3 ,

представника особи, адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №2 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 30000300 від 16.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

В ході досудового розслідування встановлено, що 15.02.2023 до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся з заявою ОСОБА_6 , про те, що 18.08.2022 невстановлена особа, увійшовши у довіру, шляхом обману, заволоділа належними йому грошовими коштами в сумі 15000 грн., які були ним перераховані на банківську картку № НОМЕР_1 , начебто для допомоги у переоформлені документів.

Згідно ст. 40 КПК України, в ході виконання доручення слідчого працівниками ВКП Криворізкого РУП було проведеними заходами встановлено, що до вчинення даного злочину причетна група осіб, серед яких: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який користується автомобілем марки VOLKSWAGEN GOLF, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, виявлення та вилучення речових доказів, засобів вчинення правопорушень, та майна, яке здобуто незаконним шляхом, на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, в період часу з 06:30 по 07:27 годин 09.08.2023, в приміщенні квартири АДРЕСА_3 проведено обшук, під час проведення якого, виявлено та вилучено: банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_3 , банківська картка «Пумб» № НОМЕР_4 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , які поміщені до експертного пакету № KIV2103242; два флеш носія сірого кольору та один флеш носій чорного кольору «Tronscend», які поміщені до експертного пакету № KIV2103206; мобільний телефон «IPhone» imei НОМЕР_7 , imei НОМЕР_8 , мобільний телефон «Samsunq», без явного видимого ідентифікатора, роутер Wifi НОМЕР_9 , які поміщені до експертного пакету № KIV 7135847.

Крім того, на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, в період часу з 08:20 по 08:33 годин 09.08.2028 проведено обшук автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 ., який перебуває у користуванні ОСОБА_3 , по завершенню проведення обшуку було вилучено вказаний автомобіль.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 перебуває у власності ОСОБА_3 .

Зазначені речі мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існує реальна загроза їх зникнення або пошкодження та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати у кримінальному провадженні, тому прокурор просив накласти арешт на вказане майно.

Прокурор, слідчий у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили клопотання задовольнити та розглядати за їх відсутністю.

Особа, щодо якої вирішується питання по арешт майна - ОСОБА_3 , його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вилучені речі та предмети, належні ОСОБА_3 , не мають жодного відношення до обставин, які входять до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, заслухавши власника майна, його представника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про те, що клопотання задоволенню не підлягає із наступних підстав.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб».

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу».

Крім того, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Однак зазначених вимог закону орган досудового розслідування, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно, яке вилучене у ході проведення обшуку 09.08.2023 року за адресою: м. Кривий Ріг, Калантая, 18/46, яке належить ОСОБА_3 , та проведення 09.08.2023 року обшуку автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який також належить ОСОБА_3 , прокурор повинен був зазначити, яке відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, кваліфікація якого була наявна на час проведення слідчої дії, має майно у вигляді: банківської картки «Монобанк» № НОМЕР_3 , банківської картки «Пумб» № НОМЕР_4 , банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ; банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , двох флеш носіїв сірого кольору та одиного флеш носія чорного кольору «Tronscend», мобільного телефону «IPhone» imei НОМЕР_7 , imei НОМЕР_8 , мобільного телефону «Samsunq», без явного видимого ідентифікатора, роутеру Wifi НОМЕР_9 , автомобілю марки VOLKSWAGEN GOLF, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Однак, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є безпідставними та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Таким чином, оскільки під час судового розгляду прокурором та слідчим не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вилучені 09.08.202 року в ході обшуку предмети (грошові кошти), мають ознаки речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України, тому вказане клопотання не є обґрунтованим.

Вказане слідчим у клопотанні майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, п.1 ч.2 ст.167 КПК України, так як не містить на собі слідів злочину, речовими доказами не являється, а їх вилучення та утримання може привести до порушення прав та інтересів їх власника (володільця).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання відмовити повністю за необґрунтованістю.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, в тому числі, у відповідності до ст. 169 КПК України шляхом повернення тимчасово вилученого майна його володільцю ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 21 серпня 2023 року, її фіксування не застосовувалося у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_8