Справа № 297/400/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/150/21 за апеляційними скаргами: прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року, і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання, а саме з 12.03.2020 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави судові витрати за проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів від 16.12.2019 року в сумі 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 14 коп..

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.12.2019 року про накладення арешту на майно ухвалено скасувати.

Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 17,432 грам та полімерну ємкість білого кольору з літографованим написом «АПО-ОМЕ20…», з кришкою синього кольору, пристрій для подрібнення,сигаретний папір у чорній упаковці марки «ОСВ slim», експрес аналіз та капсули біло-рожевого кольору у кількості 23 шт., які зберігаються в кімнаті речових доказів Управління СБ України в Закарпатській області ухвалено знищити; автомобіль марки «BMW 550 І», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_2 та ключ запалювання, які передані під розписку власнику ОСОБА_9 , ухвалено залишити останньому.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_6 , повертаючись з Чеської Республіки на автомобілі марки «BMW 550 I» з реєстраційним номером Чеської Республіки « НОМЕР_3 », перебуваючи на території Чеської Республіки, маючи в своєму розпорядженні наркотичний засіб «канабіс», загальною вагою 17,432 грама, який він придбав у невстановлений досудовим слідством час та місці, але не пізніше 29.11.2019, для власного вживання, будучи обізнаним з порядком проходження митного та прикордонного контролів та забороною переміщення через митний кордон України наркотичних засобів, вирішив його незаконно, з приховуванням від митного контролю, перемістити через митний кордон України.

З цією метою, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність власних дій, з метою недопущення виявлення вищевказаного наркотичного засобу інспекторами митниці та прикордонної служби під час митного контролю, помістив наркотичну речовину у пластмасову баночку з-під ліків з надписом «АПО ОМЕ 20», яку помістив у нагрудну сумочку, яка постійно перебувала при ньому, що унеможливлювало виявлення зазначеної пластмасової баночки з надписом «АПО ОМЕ 20» у якій знаходилась наркотична речовина, під час митного контролю.

В подальшому, ОСОБА_6 , 30.11.2019 о 09 годині 30 хвилин, прибув на автомобілі марки «BMW 550 I» з реєстраційним номером Чеської Республіки « НОМЕР_3 », на митний пост «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, який розташований у Берегівському районі, Закарпатської області, через який намагався незаконно з приховуванням від митного контролю перемістити наявний у нього вищевказаний наркотичний засіб.

Однак, в ході митного контролю, ОСОБА_6 , запропонували пред`явити вміст нагрудної сумочки, де серед особистих речей виявлено пластмасову баночку з-під ліків з написом «АПО ОМЕ 20». На питання працівника митниці про вміст вказаної банки, ОСОБА_6 відповів, що у ній знаходяться ліки для його сестри, тим самим приховавши дану наркотичну речовину від працівників митниці. В подальшому працівники митниці запропонували ОСОБА_6 , відкрити баночку з надписом «АПО ОМЕ 20» де виявлено наркотичну речовину.

Відповідно до протоколу медичного освідчення № 694 від 01.01.2019 громадянин ОСОБА_6 на момент вчинення злочину перебував в стані сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів, що підтверджується проведеним тестом біологічної рідини (сечі) останнього, який дав позитивний результат.

Згідно з висновком експерта НДЕКЦ МВС України в Закарпатській області за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 6/693 від 11.12.2019 - виявлена в ході митного контролю 30.11.2019 у громадянина ОСОБА_6 речовина, рослинного походження, зеленого кольору є канабісом, загальною вагою в перерахунку на суху речовину 17, 432 грама.

Згідно Таблиці І Списку N 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 - канабіс відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу обіг якого заборонено.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржуваний вирок є необґрунтованим, оскільки не відповідає об`єктивно з`ясованим фактичним обставинам кримінального провадження, дослідженим під час підготовчого судового засідання і невмотивованим, а призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки судом не наведено належних і достатніх мотивів та підстав для ухвалення такого рішення, а тому є незаконним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку. Просить вирок суду скасувати у частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок за яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна. Відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тячівського районного суду остаточно призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Не погоджуючись зі вказаним вироком місцевого суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою та доповненням до неї, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій підзахисного, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання, за яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.305 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна та за сукупністю вироків призначити загальний строк відбування покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, оскільки суд не взяв до уваги інформацію про особистість підзахисного, наявність пом`якшуючої обставини покарання, тому що вважає, що призначене покарання є занадто суворим.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, захисника, прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, а також вирок суду в межах, передбачених, ст.404 КПК України, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого його злочину та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

Що стосується доводів прокурора про надмірну м`якість призначеного покарання, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню інших злочинів.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, врахував: суспільну небезпеку і характер вчиненого злочину, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні бабусю похилого віку, яка хворіє онкологічним захворюванням (діагноз лімфогранулематоз) та потребує стороннього догляду, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції визнав повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення ним злочину у стані викликаному вживанням наркотичних засобів та рецидив злочину.

За таких обставин, прийнявши до уваги всі викладені вище обставини місцевий суд прийшов до висновку про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановлених санкцією ч.2 ст. 305 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, вмотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Вказана норма закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на тяжкість покарання.

На виконання зазначених вимог КК України, судом було зазначено дані обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відповідні дані про особу обвинуваченого.

Окрім того, апеляційний суд оцінює критично доводи прокурора відносно того, що призначене покарання не відповідає інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного і достатнього для виправлення особи покарання, оскільки відповідно положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та вважає, що з огляду на характеристику особи обвинуваченого, ту обставину, що шкода була завдана лише державним інтересам, цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого будуть досягнуті призначенням йому покарання.

Водночас, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відносно того, що судом не було враховано в строк відбуття покарання ОСОБА_6 два місяці та одного тижня відбуття покарання за призначеним вироком (з 11.08.2017 року по 18.10.2017), як період відбування покарання за сукупністю вироків, що не було враховано судом першої інстанції.

З огляду на наведене, підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 цим вироком покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість покарання немає.

Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, через що було постановлене законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги прокурора в даному кримінальному провадженні такими що не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних, які б свідчили про порушення під час судового розгляду істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, у справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України залишити без змін.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 два місяці та одного тижня відбуття покарання за призначеним вироком (з 11.08.2017 року по 18.10.2017), як період відбування покарання за сукупністю вироків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді