Справа № 201/4707/23
Провадження № 1кп/201/631/2023
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000116 від 25.03.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , у невстановленому досудовим розслідуванням часі та місці, але не пізніше 23 лютого 2023 року, маючи на меті отримання подальшого допуску до роботи, однак не бажаючи проходити попередній профілактичний медичний огляд у медичній установі, всупереч встановленому законом порядку, вирішила придбати у невстановленої особи, в невстановленому місті та часі підроблену медичну форму №1-ОМК, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та в подальшому використати завідомо підроблений документ, а саме особисту медичну книжку на своє ім`я.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, а саме медичної форми №1-ОМК ОСОБА_2 , 24.03.2023 о 10.00 год., перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Ламана, буд. 4, у приміщенні кабінету № 112 комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради, надала завідувачу відділення ОСОБА_3 завідомо підроблену особисту медичну книжку серії 10ЯЯЩ №535771 на своє ім`я, використовуючи в графі керівника закладу охорони здоров`я ОСОБА_4 , з правом підпису ОСОБА_3 , завідомо підроблений підпис та печатку комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради.

Згідно наданого запиту до комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради, особиста медична книжка серії 10ЯЯЩ №535771 на ім`я ОСОБА_2 не видавалася, ОСОБА_2 , медичний огляд в закладі охорони здоров`я «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради не проходила.

По кримінальному провадженню проведена судова почеркознавча експертиза, згідно висновку експерта № СЕ-19/104-23/12704-ПЧ від 18.04.2023 підпис у графі «керівник закладу охорони здоров`я» особистої медичної книжки серії 10ЯЯЩ №535771 на ім`я ОСОБА_2 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

По кримінальному провадженню проведена судово-технічна експертиза документів, згідно висновку експерта № СЕ-19/104-23/12701-ДД від 11.04.2023, відбиток круглої печатки з реквізитами «Комунальне некомерційне підприємство «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради», розташований в особистій медичній книжці серії 10ЯЯЩ №535771 на ім`я ОСОБА_2 , нанесений не круглою печаткою з реквізитами «Комунальне некомерційне підприємство «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради» і.к. 37899673, експериментальні зразки відбитків, якої надані на дослідження, а іншим кліше печатки.

Умисні дії ОСОБА_2 , які виразились в використанні завідомо підробленого документу, кваліфіковані за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додано:

- письмова заява обвинуваченої ОСОБА_2 від 21.04.2023 року щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Вказана заява підписана у присутності захисника ОСОБА_5 .

За результатами дослідження змісту заяви, обвинувального акту та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченої є усвідомленою, відповідає її внутрішній волі, а її процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на неї.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме як використання завідомо підробленого документу.

Вивчивши особу обвинуваченої судом встановлено, що вона має середню освіту, не працює, зареєстрована і має постійне місце проживання, раніше не судима.

Кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням даних про особу обвинуваченої, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на певний строк та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, даним про особу обвинуваченої.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100, 124 КПК України.

Судові витрати в розмірі 3938,36 грн за проведення експертизи, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 369, 371-374, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 3938,36 гривень.

Речові докази:

- особиста медична книжка та медична карта заповнена на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зберігається у матеріалах кримінального провадження за № 0000116 (а.п. - 22а), залишити у матеріалах кримінального провадження;

- особиста медична книжка та медична картка заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зберігається у матеріалах кримінального провадження за № 0000116 (а.п. - 112), залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1