КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №939/899/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3180/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

18 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року,-

за участю

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 11 червня 2023 року.

Визначено строк дії ухвали - до 11.06.2023.

Суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Оцінюючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем фактичного проживання, постійного місця роботи та джерела доходу не має, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в межах двох місяців.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12.04.2023 та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що прокурором у клопотанні наведена велика кількість доказів, які ніяким чином не вказують на причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів, а лише сам факт злочину. А ті докази, які могли б довести причетність чи непричетність до злочину, прокурором та слідчим в рамках кримінального провадження з якихось підстав не дослідженні.

Крім того, апелянт вказує, що при оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд має враховувати, те що раніше застосовані до ОСОБА_6 запобіжні заходи були виконані в повному обсязі, останній не переховується від органів досудового розслідування та суду, а навпаки, готовий до співпрацювати з судом і слідством у додатковому збиранні доказів та їх закріпленні. Жодних підстав вважати, що ОСОБА_6 якимось чином може впливати на свідків немає, бо окрім співробітників поліції та понятих при обшуках, свідків, які свідчили б проти нього немає. Крім того ОСОБА_6 не може впливати на потерпілих, бо вони, як і досудове слідство зацікавлені в розгляді справи судом, а свідками по справі є співробітники поліції, на яких вплинути неможливо. До того ж власник авто, який продав авто злочинцям не мав ніяких стосунків і не свідчить проти ОСОБА_6 , бо з ним не знайомий. Також, захисник посилається на відсутність як у матеріалах досудового розслідування, так і в реєстрі НПУ того, що ОСОБА_6 був притягнутий до кримінальної відповідальності.

Крім того, захисник зазначає, що потерпілим пред`являлося фото для впізнання семирічної давності з паспорта, де ОСОБА_6 не можливо впізнати, при цьому, зовнішні данні обвинуваченого не співпадають з даними злочинця, описаного потерпілими. Однак і прокуратура і досудове слідство навмисно провели впізнання злочинця за фото, двічі відмовивши захиснику у пред`явленні для впізнання особисто.

Також, апелянт вказує і про те, що згідно характеристики за місцем проживання, обвинувачений веде здоровий спосіб життя, займається спортом та взагалі не вживає жодних спиртних напоїв,з кримінальними елементами зв`язків не підтримує.

Зазначає захисник і про те, що обвинувачений протягом 14 місяців перебуває під вартою, і жодної слідчої дії з ним проведено не було.

Також апелянт вказує, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні, відсутні, бо він інкримінований йому злочин не вчиняв, і не тому, що не приймав участь фізично, а тому, що за своїми моральними критеріями не здатен вчиняти такий злочин. Обвинувачений не становить небезпеку для суспільства, а тому немає жодних підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апелянт посилається на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений та спільно виховує дитину 10 років, працює менеджером в інтернет-магазині «Амазон» що дає йому можливість забезпечувати себе й сім`ю матеріально.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали контрольного провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно із ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0002511 від 13.11.2021, по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України.

05 квітня 2023 року прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури до Бородянського районного суду Київської області подано клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою по 11 червня 2023 року.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції, були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про його особу, зокрема посередню характеристику за місцем фактичного проживання, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбаченіп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ступінь яких не зменшився, що на даний час виключає можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів вони є безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З урахуванням характеру висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів поєднаних з насильством та погрозою його застосування, за попередньою змовою групою осіб, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, в тому числі і те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні іншого кримінального провадження, обвинувальний акт щодо якого скеровано до суду, офіційно не працює, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, такий ризик існує і виправдовує його подальше тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а навпаки, готовий до співпрацювати з судом і слідством у додатковому збиранні доказів та їх закріпленні, що свідчить про відсутність ризику переховування від суду, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки, такі твердження захисника не можуть слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки обвинуваченого на даному етапі провадженні, яке наразі триває, а також жодним чином не дає достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, не зможе здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Щодо посилань захисника про відсутність, як у матеріалах справи, так і в реєстрі НПУ відомостей про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, то колегія суддів їх до уваги не бере, оскільки судом першої інстанції такі обставини враховані не були, тоді як те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні іншого кримінального провадження, обвинувальний акт щодо якого скеровано до суду, що встановлено органами досудового розслідування згідно обвинувального акту у даному провадженні, є обставиною, яка відповідно до п.10 ч.1 ст. 178 ККПК України має бути оцінена у сукупності з усіма обставинами, які враховується при продовженні запобіжного заходу.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого ОСОБА_6 впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, то на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, на даному етапі провадження, яке наразі триває, докази сторони обвинувачення не досліджені, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, з метою зміни ними показів, а тому доводи захисника про відсутність ризику впливу на свідків є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про те, що його підзахисний не може впливати на потерпілих, оскільки вони, як і досудове слідство зацікавлені в розгляді справи судом, а свідки у справі є співробітники поліції, на яких вплинути неможливо, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду і докази ще не дослідженні, в тому числі і не допитані свідки та потерпілі, а тому враховуючиконкретні обставини кримінального провадження, існує велика ймовірність того, що обвинувачений усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни останніми своїх показань.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, одружений та спільно виховує дитину 10 років, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків та відсутність встановлених судом ризиків, то на переконання колегії суддів вони є неспроможними, оскільки наведені захисником дані, хоч і свідчать про наявність соціальних зв`язків, однак, на даному етапі провадження, не є достатніми стримуючими факторами з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, поставлені йому у провину, які у своїй сукупності, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії передбачені п.1. 3 ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому посилання захисника про те, що ОСОБА_6 працює менеджером в інтернет-магазині «Амазон», що дає йому можливість забезпечувати себе й сім`ю матеріально, колегія суддів до уваги не бере, оскільки жодних належних доказів, щодо наявності у ОСОБА_6 офіційного місця роботи, апеляційна скарга та долучені до неї матеріали не містить, не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції, не встановлені такі обставини і судом першої інстанції.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника на незгоду з проведенням певних слідчих дій під час досудового розслідування, непроведенням протягом тривалого періоду будь - яких слідчих дій, а також посилання захисника на недостатність чи недопустимість доказів, оскільки наразі обґрунтованість висунутого ОСОБА_6 обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на підставі обвинувального акту, шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, яким за результатами судового розгляду суд надасть оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні, тоді як під час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого обставини кримінального правопорушення не досліджуються та оцінка доказам не надається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні під вартою. З огляду на викладене, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Не можуть бути безумовною підставою для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу і посилання захисника в апеляційній скарзі на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України не є визначальною та не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегія суддів, не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року, якою продовженообвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 11 червня 2023 року - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_4