Справа № 158/2930/21
Провадження № 1-кп/0158/11/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника служби у справах дітей - ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

захисників обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000362 від 27.07.2021 року про обвинувачення:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залісоче, Ківерцівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше судимого вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 26.04.2021 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Карпилівка, Ківерцівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Ківерцівського районного суду Волинської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000362 від 27.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.07.2021 року, близько 01 год. 30 хв., перебуваючи у смт. Олика, на вул. Шевченка, Луцького району Волинської області, поблизу Колегіального костелу Святої Трійці, ОСОБА_9 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 , вчинили напад із застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоровя потерпілого ОСОБА_10 , що виразилося у нанесенні ОСОБА_9 одного удару рукою по голові потерпілого, одночасному нанесенні ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ряду ударів руками та ногами по тулубу, грудній клітці ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпілий впав на асфальтоване покриття. В подальшому потерпілий, уникаючи вчинення відносно нього неправомірних дій, піднявся та почав утікати в напрямку вул. Паркової, проте неповнолітній ОСОБА_5 , наздогнавши ОСОБА_10 поблизу початку території парку на вул. Парковій, схопив за футболку останнього, однак потерпілий вирвався та ОСОБА_5 , продовжуючи свої неправомірні дії, збив його з ніг та в подальшому схопив потерпілого ОСОБА_10 ззаду за шию, шляхом обхвату рукою та, придушивши, тримав останнього в напівзігнутому положенні.

В цей час, ОСОБА_9 , підбігши до потерпілого ОСОБА_10 , наніс не менше одного удару ногою в область голови останнього, після чого потерпілий втратив свідомість.

Нанесення ударів потерпілому ОСОБА_10 , завдано тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, синців в ділянці спинки носа з поширенням на ділянку навколо лівого ока, на перед вушній ділянці зліва, на боковій поверхні справа з поширенням на ділянку кута нижньої щелепи справа та нижню третину правої вушної раковини, в проекції гребня лівої клубової кістки, субкон`юктивального крововиливу на лівому очному яблуку, саден на задній поверхні грудної клітки зліва, на задньо-боковій поверхні грудної клітки справа, в ділянці лівого плечового суглобу, в ділянці лівого передпліччя та лівої кисті, внутрішні-шкірні крововиливи на лобній ділянці голови справа, по центру з поширенням на спинку носу та крило носа справа, в ділянці правого плечового суглобу, на задній поверхні грудної клітки справа, на передній поверхні грудної клітки справа та зліва, синців з садном в ділянці лівого ліктьового суглобу. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи перелом кісток носа відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 6 діб, решта тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Скориставшись його станом, керуючись корисливим мотивом та діючи з прямим умислом, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 незаконно заволоділи належним потерпілому мобільним телефоном марки «Xiomi», моделі «Redmi Note 7», вартістю 2933,33 грн., фітнес-браслетом марки «Xiomi», моделі «Mi Smart Band 4», вартістю 258,33 грн., картою пам`яті марки «Apacer» формату MicroSD, ємністю 32 Гб, вартістю 93 грн., якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 3284,66 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та показав суду, що 29.07.2021 року близько 01 год. перебуваючи у смт. Олика, на вул. Шевченка, Луцького району Волинської області, поблизу Колегіального костелу Святої Трійці, разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої. Біля них проїжджав потерпілий ОСОБА_10 на велосипеді, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 вирішили попросити у нього сигарети, оскільки у них закінчились. На пропозицію ОСОБА_5 надати йому сигарети останній відповів, що зламає їм хребти, після чого до нього побіг ОСОБА_5 . Через короткий проміжок часу він почув, що між ними відбувається бійка. Підійшов на місце де перебував ОСОБА_11 побачив, як потерпілий ОСОБА_10 почав втікати, а ОСОБА_5 побіг за ним. В той час ОСОБА_11 почав піднімати велосипед потерпілого, а він лотки після їжі, які випали з пакета, який в подальшому повісив на ручку велосипеда. Почувши крик потерпілого ОСОБА_10 він підбіг до місця події, де побачив як ОСОБА_5 душить ОСОБА_10 , після чого він підійшов до них та забрав руку ОСОБА_5 із шиї потерпілого та сказав, щоб він такого не робив. Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 взяв свій велосипед, який тримав ОСОБА_11 та поїхав, а ОСОБА_5 образившись на нього, що він їх розборонив пішов додому. Після чого, на місці їхньої бійки він знайшов мобільний телефон, який світився та смарт-годинник. Зазначив, що він усвідомлював те, що вказане майно є потерпілого і запропонував свідку ОСОБА_11 віднести вказане майно ОСОБА_10 , оскільки він знав де проживає останній. ОСОБА_11 повідомив йому, що зараз не потрібно відносити дане майно, оскільки вони перебувають у алкогольному спянінні та запропонував віднести його завтра. Після чого вони розійшлися додому, а знайдені речі він забрав із собою. Перебуваючи вдома він дістав із вказаного мобільного телефону сім-карту, оскільки намагався вставити свою для того щоб зателефонувати сестрі. Знайдений телефон він поклав у кишеню шортів, щоб зранку не забути його, смарт-годинник залишив за картиною біля тумбочки, а сім-карту залишив під скатертиною кухонного столу. Прокинувшись зранку, відразу пішов до ОСОБА_11 , із яким в поадльшому мав намір повернути знайдене майно за «могорич». Вийшов із будинку ОСОБА_11 до них підійшли працівники поліції та повідомили, що вночі було вчинено розбій та викрадено мобільний телефон та смарт-годинник, на що він повідомив, що телефон у нього в кармані, а смарт-годинник вдома, оскільки він знайшов їх на зупинці. Після чого працівники поліції повідомили йому, щоб він залишався на місці до приїзду СОГ. Після приїзду СОГ вони пішли разом до його будинку, де він добровільно видав вказані речі. Також зазначив, що будь яких домовленостей із ОСОБА_5 про напад з метою заволодіння майном ОСОБА_10 не було.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав покази свого підзахисного, просив визнати недопустимими доказами протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 29.07.2021 року, протокол обшуку від 29.07.2021 року, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 , та виправдати його підзахисного, оскільки останній не вчиняв злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , в присутності свого законного представника, представника ССД, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав, показав суду, що 29.07.2021 року перебуваючи у смт. Олика, на вул. Шевченка, Луцького району Волинської області, поблизу Колегіального костелу Святої Трійці, разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої. Біля них проїжджав потерпілий ОСОБА_10 з велосипедом, у якого він разом із ОСОБА_11 вирішили попросити сигарети. Після чого ОСОБА_10 сказав, що хребти зламає, внаслідок чого він підбігши до останнього наніс йому два удара рукою в обличчя, після чого останній впав разом із велосипедом. Після короткого проміжку часу ОСОБА_10 піднявся та почав втікати, а він вирішив його наздогнати. Наздогнавши останнього він схопив його за шию та почав душити. Пізніше, до них підійшов ОСОБА_9 , забравши його руку сказав йому «Не чуди». Після чого, ОСОБА_10 піднявся, взяв свій велосипед та поїхав, а він образився на ОСОБА_9 , що він його розбороняв, пішов додому. Про викрадення телефону та смарт-годинника йому нічого не було відомо. Крім того зазначив, що будь яких домовленостей з ОСОБА_9 на заволодіння майном потерпілого не було, конфлікт виник раптово, після погрози потерпілого. Разом з тим, вину у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 визнав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав покази свого підзахисного та просив визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зазначивши, що в діях його підзахисного наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, а тому просив суд перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ст. 125 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності, у звязку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні 28.03.2022 року показав суду, що 29.07.2021 року, близько 01 год. Він повертався з роботи, та проїжджаючи повз вул. Шевченка, Луцького району Волинської області, поблизу Колегіального костелу Святої Трійці до нього підійшов ОСОБА_11 та запитася чи є у нього сигарети. В той час почув голос невідомої особи яка сказала «йди сюди», на що він відповів «як підійду то хребти зламаю», після чого на нього вибігли ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та хтось почав наносити тілесні ушкодження, внаслідок чого він впав. Піднявшись почав втікати дальше по вулиці, однак його наздогнав ОСОБА_5 , збив з ніг та почав душити. Перебуваючи у лежачому положенні його продовжувати бити. Пізніше хто із вказаних осіб сказав « Глянь чи в нього є гроші», на що він відповів: «Які гроші? Я з роботи йду», після чого він подальшого удару він втратив свідомість. Опритомнівши він побачив ОСОБА_11 , який в руках тримав його велосипед, який він взяв та поїхав додому. По дорозі помітив, що в нього відсутній ланцюжок, який був на шиї, фітнес браслет та мобільний телефон. Приїхавши додому, розбудив сестру, взяв у неї мобільний телефон та зателефонував до поліції, повідомивши про вищевказані обставини. Разом з тим, у судовому засіданні ствердно не міг сказати, чи ОСОБА_9 наносив тілесні ушкодження, однак ствердно повідомив, що бачив як саме ОСОБА_5 наносив йому удари та душив його, збивши з ніг.

В подальшому, потерпілий ОСОБА_10 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які являються працівниками поліції, кожен зокрема показали суду, що 29.07.2021 року у смт. Олика Луцького району Волинської області відбувся розбій, внаслідок якого було викрадено фітнес браслет та мобільний телефон. Дружина потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_15 повідомила їм, що вона за допомогою телефоного додатку встановила місце знаходження викрадено телефону. Внаслідок чого, вони разом із нею та ОСОБА_16 пішли у напрямку знаходження вказаного телефону. Проходячи повз двох чоловіків, які вподальшому виявилися ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , мобільний додаток показав, що телефон поруч. Підійшовши до ОСОБА_9 попросили його пред`явити документи, що посвідчують особу та повідомили, що вночі на території селища відбувся розбій, внаслідок якого було викрадено фітнес браслет та мобільний телефон. Пізніше, ОСОБА_9 було запропоновано повідомити про те, що у нього знаходиться у карманах, на що останній відповів мобільний телефон, який він знайшов на зупинці. Після чого, ОСОБА_13 викликав СОГ. В період очікування приїзду СОГ ОСОБА_9 повідомив, що решта речей знаходяться у нього вдома. Після приїзду СОГ, останні здійснювали відповідні процесуальні дії.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав суду, що 29.07.2021 року близько 01 год. перебуваючи у смт. Олика, на вул. Шевченка, Луцького району Волинської області, поблизу Колегіального костелу Святої Трійці, разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої. Біля них проїжджав потерпілий ОСОБА_10 на велосипеді, у якого він вирішив попросити сигарети. Підійшовши до останнього, в той час, ОСОБА_5 попросив ОСОБА_10 підійти до нього, однак останній відповів, що зламає їм хребти, після чого до нього побіг ОСОБА_5 та наніс йому два удари долоні руки, внаслідок чого останній впав на землю та піднявшись почав втікати, а ОСОБА_5 у свою чергу побіг за ним. У той час він почав піднімати велосипед ОСОБА_10 , до нього підійшов ОСОБА_9 та допоміг підняти лотки після їжі, які випали з пакета, який він подальшому повісив на ручку велосипеда. Почувши крик потерпілого ОСОБА_10 вони разом із ОСОБА_9 підійшли до місця події, де він побачив як ОСОБА_5 душить ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_9 підійшов до них та забрав руку ОСОБА_5 із шиї потерпілого та сказав, щоб він такого не робив. Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 підійшов до нього та забрав велосипед, який свідок тримав, та поїхав, а ОСОБА_5 образившись на ОСОБА_9 , що він їх розборонив пішов додому. Після чого, ОСОБА_9 йому повідомив, що на місці події він знайшов мобільний телефон, який світився та смарт-годинник та запропонував йому віднести вказане майно ОСОБА_10 , на що він повідомив, що зараз не потрібно відносити дане майно, оскільки вони перебувають у алкогольному спянінні та запропонував йому віднести вказане майно завтра. В подальшому вони розійшлися додому, а знайдені речі ОСОБА_9 забрав із собою. Зранку, до нього прийшов ОСОБА_9 , із яким вони мали намір повернути знайдене майно за «могорич» ОСОБА_10 , однак, до них по дорозі підійшли працівники поліції та запитали у ОСОБА_9 що у нього в кармані, на що останній повідомив - мобільний телефон, який він знайшов на зупинці та решту майна, яке знаходиться у нього вдома. Після чого працівники поліції повідомили ОСОБА_9 , щоб він залишався на місці до приїзду СОГ.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка являється дружиною ОСОБА_10 показала суду, що 29.07.2021 року її чоловік прийшов додому, після роботи із запізненням та повідомив, що його побили та відібрали срібний ланцюжок, фітнес браслет та мобільний телефон. Після чого із телефону його сестри він зателефонував до поліції та повідомив про вказаний злочин. Пізніше приїхали працівники поліції та забрали його у ВП. Через деякий проміжок часу, вона за допомогою імеі та мобільного додатку встановили останнє місце знаходження викраденого мобільного телефону, про що повідомила працівників поілції. Близько 11 год. того ж дня, вона разом із працівниками поліції пішли по маршруту знаходження моібльного телефону. Проходячи повз ОСОБА_9 та ОСОБА_11 мобільний додаток показав, що телефон знаходиться поруч, про що вона повідомила працівника поліції. Підійшовши до ОСОБА_9 працівник поліції повідомив його, про розбій, які відбувся у селищі, в ході якого було викрадено мобільний телефон та фітнес браслет, на що останній сказав, що він вказане майно знайшов біля зупинки, телефон знаходиться в кармані, а інше майно - вдома. Після чого працівниками поліції було викликано СОГ. В період вищевказаних подій, працівники поліції повідомили ОСОБА_9 , щоб той не діставав нічого із карманів та чекав СОГ.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала суду, що 29.07.2021 року близько обіду перебували у центрі смт. Олика Луцького району Волинської області, де до неї підійшла ОСОБА_15 , яка повідомила, що вночі на її чоловіка було здійснено напад, в ході якого викрадено мобільний телефон та фітнес браслет, та те, що вона за допомогою мобільного додатку встановила місцезнаходження телефону і чекає працівників поліції. Показавши їй вказаний додаток, вона повідомила, що це адреса ОСОБА_11 . Дочекавшись працівників поліції вони усі разом вирушили до місця знаходження телефону. Не дійшовши до заданої мобільним додатком адреси, вказаний телефон на програмі почав рухатись до них у зустрічному напрямку. Проходячи повз ОСОБА_9 та ОСОБА_11 мобільний додаток показав, що телефон поруч, про щ обуло повідомлено працівника поліції. Підійшовши до ОСОБА_9 працівник поліції повідомив його, про розбій, які відбувся у селищі, в ході якого було викрадено мобільний телефон та фітнес браслет, на що останній сказав, що він вказане майно знайшов біля зупинки, телефон знаходиться в кармані, а інше майно - вдома. Після чого працівниками поліції було викликано СОГ. В період вищевказаних подій, працівники поліції повідомили ОСОБА_9 , щоб той не діставав нічого із карманів та чекав СОГ. По приїзду СОГ, її та ОСОБА_9 було запрошено показати останнім де він знайшов вказаний телефон, у її присутності, що вона підтвердила його покази на відеокамеру. Пізніше працівники поліції, разом із ОСОБА_9 пішли до нього додому, де їй пізніше стало відомо, що він видав інші речі. На безпосередньому проведенні обшуку у будинку ОСОБА_9 її не було.

Також, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були понятими під час проведення обшуку у будинку ОСОБА_9 , кожен зокрема, повідомили суду, що вони були залучені в проведенні вказаної слідчої дії, як поняті, в ході якої ОСОБА_9 добровільно видав сім-карту, яка знаходилась під скатертиною кухонного столу та фітнес браслет, який в свою чергу знаходився під картиною на тумбочці.

Стороною обвинувачення для підтвердження вини вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України було подано ряд наступних письмових доказів, які були безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, зокрема:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.07.2021 року, відповідно до якого, 29.07.2021 року, близько 01 год. 30 хв. троє невідомих осіб, перебуваючи по вул. Парковій, смт. Олика, поблизу Колегіального костелу Святої Трійці, нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 та забрали мобільний телефон марки «Xiomi», моделі «Redmi Note 7», у якому знаходилася сім-карта № НОМЕР_1 та скарт годинник марки «Xiomi», моделі «Mi Smart Band 4», внаслідок чого спричинили майнову шкоду на загальну суму 2500 грн. /т. 2, а.с.26/;

- протокол огляду місця події від 29.07.2021 року з ілюстрованою фототаблицею, відповідно до якого, на території, що розміщена в смт. Олика, по вул. Парковій, поблизу Колегіального костелу Святої Трійці, на ділянці дороги, виявлений срібний браслет, подалі на дорозі (асфальтно-бетонне покриття) наявні сліди речовини бурого кольору у формі крапель. По праву сторону від вищезазначеної дороги наявний сквер (навпроти костелу), де на відстані близько 10 м. виявлено мобільний чехол (форма крижечки) чорного кольору та карту «ПриватБанк» №*2051 /т.2, а.с.27-34/;

- акт про застосування службового собаки від 29.07.2021 року, згідно якого собака з вул. Паркова, що у смт. Олика між будівлями «Римсько-католицької парафії привитої Трійці» та психлікарні взяла слід, вийшла на вул. Шевченка і повернула ліворуч, провела 500 м. до роздоріжжя в напрямку між сіл Дідовичі та Гор`янівка, де на асфальті припинила свою роботу /т.2, а.с.35/;

- висновок експерта №528 від 29.07.2021 року, відповідно до якого, під час огляду ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: синців в ділянці спинки носа з поширенням на ділянку навколо лівого ока, на перед вушній ділянці зліва, на боковій поверхні справа з поширенням на ділянку кута нижньої щелепи справа та нижню третину правої вушної раковини, в проекції гребня лівої клубової кістки, субкон`юктивального крововиливу на лівому очному яблуку, саден на задній поверхні грудної клітки зліва, на задньо-боковій поверхні грудної клітки справа, в ділянці лівого плечового суглобу, в ділянці лівого передпліччя та лівої кисті, внутрішні-шкірні крововиливи на лобній ділянці голови справа, по центру з поширенням на спинку носу та крило носа справа, в ділянці правого плечового суглобу, на задній поверхні грудної клітки справа, на передній поверхні грудної клітки справа та зліва, синців з садном в ділянці лівого ліктьового суглобу. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмету), більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час вказаний підекспертним та в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи множинність та анатомічну локалізацію виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень - виключається можливість їх виникнення під час падіння з висоти власного зросту /т.2, а.с.37-38/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 29.07.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 вказав місце, де він сидів разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ; з якої сторони в їхньому напрямку рухався ОСОБА_10 , місце де він зупинив його; місце де йому ОСОБА_9 наносив тілесні ушкодження, до якого підключився ОСОБА_5 ; місце де вони продовжували бійку, після чого ОСОБА_10 забрав велосипед та напрямок в якому він поїхав /т.2, а.с.41-43/;

- заява ОСОБА_9 від 29.07.2021 року про надання згоди на проведення обшуку за місцем його проживання, без участі захисника/т.2, а.с.51/;

- протокол обшуку від 29.07.2021 року із наявним відеозаписом проведення вказаної слідчої дії, відповідно до яких, 29.07.2021 року за адресою місця проживання ОСОБА_9 : АДРЕСА_3 проведено обшук, в ході якого на тумбочці в одній із кімнат виявлено смарт годинник чорного кольору та флеш накопичувач; під скатертиною на кухні виявлено сім-карту «Київстар» на якій наявні номери « НОМЕР_2 », « НОМЕР_3 »; з карману шортів ОСОБА_9 видав мобільний телефон марки «Xiomi», моделі «Redmi Note 7» /т.2, а.с.52-56/;

- протокол добровільної видачі та огляду речей від 30.07.2021 року, на підставі заяви ОСОБА_9 від 30.07.2021 року про добровільну видачу працівникам поліції рубашки в літинку, футболки вишневого кольору, джинсових шортів синього кольору /т.2, а.с.76-79/;

- протокол добровільної видачі та огляду речей від 30.07.2021 року, згідно якого ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції футболку зеленого кольору, на лівому плечі якої наявні сліди РБК, спортивні штани чорного кольору /т.2, а.с.95-99/;

- протокол добровільної видачі та огляду речей від 03.08.2021 року, відповідно до якого, ОСОБА_10 видав працівникам поліції футболку чорного кольору /т.2, а.с.106-107/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.08.2021 року із наявним відеозаписом проведення вказаної слідчої дії, відповідно до яких ОСОБА_10 відтворив події, які мали місце 29.07.2021 року о 01 год. 30 хв., зазначивши місця бійки, локалізацію ударів, тощо /т.2, а.с.117-119/;

- протоколи пред`явлення речей для впізнання від 03.08.2021 року, згідно яких ОСОБА_10 впізнав свій мобільний телефон марки «Xiomi», моделі «Redmi Note 7», фітнес-браслетом марки «Xiomi», моделі «Mi Smart Band 4» /т.2, а.с.120-123/;

- висновок експерта №СЕ-19/103-21/6740-ТВ від 19.08.2021 року, відповідно до якого, ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiomi», моделі «Redmi Note 7», станом на 29.07.2021 року могла складати 2933,33 грн., ринкова вартість фітнес-браслету марки «Xiomi», моделі «Mi Smart Band 4», станом на 29.07.2021 року могла складати 258,33 грн., ринкова вартість карти пам`яті марки «Apacer» формату MicroSD, ємністю 32 Гб, станом на 29.07.2021 року могла складати 93 грн. /т.2, а.с.125-131/;

- рапорт працівника поліції ОСОБА_13 з відеозаписом події, протокол огляду предметів від 16.08.2021 року з яких вбачається зупинку ОСОБА_9 29.07.2021 року, з метою встановлення очевидців вчиненого розбійного нападу відносно ОСОБА_10 та спілкування з ним на рахунок знаходження останнім мобільного телефону /т.2, а.с.134-137/;

- протоколи отримання зразків крові для експертного дослідження від 27.08.2021 року, згідно яких у ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було відбрано зразки крові /т.2, а.с.145-147/;

- висновок експерта №664 від 06.09.2021 року, згідно якого, під час огляду ОСОБА_10 та медичної документації у останнього виявлено тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носа, синці в ділянці спинки носа з поширенням на ділянку навколо лівого ока, на перед вушній ділянці зліва, на боковій поверхні справа з поширенням на ділянку кута нижньої щелепи справа та нижню третину правої вушної раковини, в проекції гребня лівої клубової кістки, субкон`юктивального крововиливу на лівому очному яблуку, саден на задній поверхні грудної клітки зліва, на задньо-боковій поверхні грудної клітки справа, в ділянці лівого плечового суглобу, в ділянці лівого передпліччя та лівої кисті, внутрішні-шкірні крововиливи на лобній ділянці голови справа, по центру з поширенням на спинку носу та крило носа справа, в ділянці правого плечового суглобу, на задній поверхні грудної клітки справа, на передній поверхні грудної клітки справа та зліва, синців з садном в ділянці лівого ліктьового суглобу. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмету), більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час вказаний підекспертним та в постанові, за ступенем тяжкості перелом кісток носа відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоювання необхідний час більше 6 діб, решта тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи множинність та анатомічну локалізацію виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень - виключається можливість їх виникнення під час падіння з висоти власного зросту /т.2, а.с.152-153/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.08.2021 року, згідно якого ОСОБА_9 коротко розповів про обставини, що мали місце в ніч на 29.07.2021 року, зокрема про те, що у ОСОБА_10 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, внаслідок чого останній наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Після чого вказав місце де він їх розборонив та напрямок в якому поїхав ОСОБА_10 , і пішов ОСОБА_5 . Також вказав на місце де знайшов мобільний телефон та фітнес браслет (смарт годинник) /т.2, а.с.154-156/;

- протокол огляду предметів від 27.09.2021 року, згідно якого було оглянуто мобільний телефон ОСОБА_15 , на якому відображено скриншоти місця знаходження та руху мобільного телефону 27.09.2021 року, через мобільний додаток «фотографії» /т.2, а.с.171-176/;

- висновок експерта №СЕ-19/103-21/7341-БД від 29.10.2021 року, відповідно до якого, на наданій на дослідження футболці зеленого кольору, яка була вилучена 30.07.2021 року під час добровільної видачі ОСОБА_5 , виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки, які збігаються між собою із генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_10 та не збігаються із генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ; на спортивних штанах чорного кольору, які були вилучені 30.07.2021 року під час добровільної видачі ОСОБА_5 крові людини не виявлено /т.2, а.с.187-208/.

Разом з тим, захисником обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_8 , в порядку ст. 42 КПК України, було подано клопотання про визнання недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_11 від 29.07.2021 року з додатком до нього (відеозапис) та протокол невідкладного обшуку від 29.07.2021 року за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 з додатком до нього (відеозапис).

Щодо вирішення вищевказаного клопотання із підстав наведених у ньому, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно норм ст. 86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст. 87 КПК України - недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Як вбачається із ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, чи оточуючих, не принижуються їхні честь і гідність, не завдається шкода.

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Згідно ст. 68 КПК України, свідоком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка вмкликана для давання показань.

У судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №00000362, ОСОБА_19 був викликаний для допиту в якості свідка та в подальшому допитаний як свідок, що підтверджується протоколом його допиту.

Однак, як вбачається із вищевказаного протоколу, його проведено оперативним працівником ОСОБА_13 , який не був членом СОГ, та в подальшому сам набув статус свідка у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, у судовому засіданні, в ході допиту свідка ОСОБА_13 , останній зазначив, що він проводив допит свідка ОСОБА_19 за усною вказівкою заступника начальника СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

Тобто, аналізуючи ст. 240 КПК України, суд прийшов до висновку, що слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_19 є неналежними доказом, оскільки вказаний слідчий експеримент проведено із ОСОБА_19 , який в той момент не набув статусу свідка.

У частині визнання недопустимим доказом протокол обшуку від 29.07.2021 року, за місцем прожтивання обвинуваченого ОСОБА_9 з додатком до нього слід відмовити, оскільки на думку суду, вказаний обшук був невідкладний, проводився в короткий проміжок часу з часу вчинення кримінального правопорушення, при цьому факт затримання обвинуваченого ОСОБА_9 не спростовує те, що викрадені речі у потерпілого ОСОБА_10 могли знищити, сховати чи спотворити інші особи, а тому вказаний доказ отриманий під час досудового розслідування відповідає вимогам ст. ст. 85, 86 КПК України є допустимим та підтверджує існування обставин, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, свідків, кожного зокрема, дослідивши письмові докази безпосередньо у судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правпорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Між тим, згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про наявність підстав вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинувачених суд виходить з наступного. Як зазначалося вище, органом досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Так, на переконання суду, орган досудового розслідування, надали невірну правову кваліфікацію діям ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, з огляду на наступне.

Розбій (ст. 187 КК України) належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання. При цьому фізичне насильство може полягати у протиправному впливі не лише на зовнішні частини тіла потерпілого (механічне їх травмування), а й внутрішні (отруєння), а також в інших діях насильницького характеру, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого (насильницьке тримання його в небезпечних для життя та здоров`я умовах).

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй різного ступеню тілесних ушкоджень, а також інші насильницькі дії, які не призвели до певних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Для розмежування ст. 187, 185 та 186 КК України, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 185 КК України крадіжкою є таємне викрадення чужого майна. При цьому основною умовою є те, що, здійснюючи викрадення, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 186 КК України грабежем є відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. При цьому, розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватись спільності вчинення злочину, (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо).

В той же час, орган досудового розслідування без достатніх підстав дійшов висновку про те, що між обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , була попередня змова на вчинення розбою.

З огляду на наведені вище вимоги чинного законодавства, суд вважає, що стороною обвинувачення не здобуто та суду не надано, а надані докази не підтверджують:

- факту існування вчинення кримінального провадження групою осіб;

- попередню домовленість ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на вчинення незаконного заволодіння чужим майном у зазначений в обвинувальному акті спосіб.

Слід також зазначити, що під час судового розгляду прокурор мав можливість змінити обвинувачення відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , проте, своїм правом визначеним ч. 2 ст. 337 КПК України не скористався.

Поряд з цим, із встановлених фактичних обставин справи вбачається умисел ОСОБА_5 на умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 125 КК України, а дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка (таємне викрадення чужого майна), вчинена повторно, виходячи з наступного.

Як вбачається із показів обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні, останній зазначив, що наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , внаслідок словесного конфлікту, зокрема це зумовлено тим, що потерпілий ОСОБА_10 звернувся до обвинувачених зі словами «Як підійду то хребти зламаю». Вказане також підтвердили у судовому свідок ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_9 , а також сам потерпілий ОСОБА_10 .

Згідно висновку експерта №664 від 06.09.2021 року, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоювання необхідний час більше 6 діб.

Також, слід зазначити, що про втрачене майно потерпілого ОСОБА_10 на місці вчинення події, обвинуваченому ОСОБА_5 відомо не було, що також підтверджується показами учасників кримінального провадження та наявними письмовими доказами, які узгоджуються між собою.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 слід перекваліфікути з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я).

Щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України - 29.07.2021 року.

Згідно ст. 12 КК України інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України класифікуються, як кримінальний проступок.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно з правилами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_5 (29.07.2021 року) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке відноситься до кримінального проступку, не пройшло трьох років, а тому останній не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Щодо перекваліфікацї дій ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, суд виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, та із самих показів ОСОБА_9 , останній розумів та усвідомлював те, що майно, яке він знайшов на місці вчинення кримінального правопорушення, (нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 ), зокрема мобільний телефон із сім карткою та флеш накопичувачем, фітнес браслет належить потерпілому ОСОБА_10 .

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року № 10, крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Обвинувачений ОСОБА_9 вказани майном розпорядився на власний розсуд, а саме забрав з місця вчинення кримінального правопорушення додому, що підтверджується, показами самого обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та протоколом обшуку від 29.07.2021 року.

У свою чергу, суд не бере до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про його бажання повернути вказане майно потерпілому ОСОБА_10 та розцінює їх як спроба уникнути кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_9 не повідомив працівників поліції про знайдене ним майно, свідомо усвідомлюючи при яких обставинах вона загублене (в момент вчинення кримінального правопорушення), залишив йогов дома, вчинивши дії з метою приховання майна (сім-картка знаходилась під скатертиною на кухонному столі, фітнес браслет за картиною), а також те, що у своїх показах останній зазначив, що йшов разом із ОСОБА_11 повертати дане майно, при цьому взявши із собою лише мобільний телефон, який знаходився у нього в кармані.

Суд також бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_9 , який зазначив, що мобільний телефон хотів повернути за «могорич».

Тобто, враховуючи усі неправомірні дії ОСОБА_9 із даним майном, беручи до уваги те, що він після вилучення майна із місця події мав реальну можливість ним користуватися і розпоряджатися, що останнім і було вчинено (приховування майна за місцем свого проживання, дістання сім-карти із мобільного телефону) суд приходить до висновку, що своїми умисними, протиправними діями останній вчинив крадіжку (таємне викрадення чужого майна), при цьому, враховуючи, що останній раніше був судимий за вчинення умисного корисливого злочину, зокрема, вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки (таємне викрадення чужого майна) вчиненого повторно.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинення кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Також, до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, суд. відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 ,, який посередньоо характеризується за місцем проживання, не працюючий, його молодий вік, вчинення кримінального правопорушення будучи не повнолітнім, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення (проступку), підстави виникнення конфлікту, які передували вчиненню кримінального правопорушення, дії потерпілого перед вчиненням криміанльного проступку, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу, що відповідає встановленій санкції ч. 2 ст. 125 КК України у розмірі 50 (пятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) грн.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного та обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, суд. відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який посередньоо характеризується за місцем проживання, не працюючий, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, вину у вчиненому не визнав, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги зазначені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання за санкцією статті у виді арешту.

На думку суду, саме таке покарання і реальне його відбування буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 в період з 29.07.2021 року (момент затримання) по 24.06.2022 року (ухвала про зміну запобіжного заходу) перебував під вартою в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до ч 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Згідно п. п. а п. 1 ч. 1 цієї статті при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Стягнути із ОСОБА_9 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи у розмірі 1029,72 грн.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.08.2021 року, 05.08.2021 року, 06.08.2021 року - скасувати.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 323, 324 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (пятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) грн.

Визнати винним ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком 6 (шість) місяців.

Зарахувати ОСОБА_9 в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 29.07.2021 року по 24.06.2022 року, із розрахунку один день позбавлення волі - один день арешту і вважати ОСОБА_9 таким, що повністю відбув призначене судом покарання.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави судові витрати у розмірі 1029 (одна тисяча двадцять девять) грн. 72 коп., пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.08.2021 року, 05.08.2021 року, 06.08.2021 року - скасувати.

Речові докази по справі:

- смарт годинник чорного кольору на якому наявне на маркувальне позначення «mi» - повернути власнику ОСОБА_10 ;

- флеш-накопичувач microCD 32GB марки «Apacer» - залишити власнику ОСОБА_10 ;

- сім карта «Київстар» на які наявні номери « НОМЕР_2 та НОМЕР_4 » - залишити власнику ОСОБА_10 ;

- мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi» - залишити власнику ОСОБА_10 ;

- футболку зеленого кольору на лівому плечі якої наявні сліди РБК, спортивні штани чорного кольору - повернути власнику ОСОБА_5 ;

- футболку чорного кольору - повернути власнику.

- CD-R диски - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- медичну картку хворого ОСОБА_10 - повернути КП «Ківерцівська ЦРЛ».

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1