Справа № 953/3170/23
н/п 1-кс/953/6341/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001079 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого, раніше не судимого, відносно якого у Знам`янському міськрайонному суді Кіровоградської області розглядається обвинувальний акт за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

16.08.2023 до суду надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001079 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001079 від 16.09.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи, знаходячись у Кіровоградській області, діючи у складі створеної ОСОБА_7 та ОСОБА_8 організованої злочинної групи, умисно, із корисливих мотивів, переслідуючи мету швидкого незаконного збагачення, систематично підробляли національні посвідчення водія, які видаються установою, організацією, і які надають права водіння транспортними засобами, з нанесенням на них імітації голографічних захисних елементів. Підроблені офіційні документи з нанесеними на них підробленими голографічними елементами, члени організованої злочинної групи збували третім особам для використання, отримуючи від збуту протиправний дохід.

Так, у період з квітня 2023 по липень 2023 року, членами угруповання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, підроблено з метою збуту та збуто посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з нанесеними на них підробленими голографічними захисними елементами.

16.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється в тому числі у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннь, пов`язаних з виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, з метою збуту, а також збут підроблених голографічних захисних елементів, вчинених організованою групою, за які передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, в яких зафіксовані розмови учасників злочинної організації з приводу організації злочинної діяльності, контролю з боку співорганізаторів за діями інших співучасників; протоколами обшуків від 21.07.2023, в яких зафіксовані факти вилучення в ході обшуків за місцями мешкання та користування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 комп`ютерної техніки, принтерів, ламінаторів, мобільних телефонів з інформацією щодо злочинної діяльності членів угруповання, печаток, штампів, бланків та макетів підроблених офіційних документів, пластикових карток та полімерної плівки та інших знарядь злочинної діяльності членів угруповання; протоколом від 01.05.2023 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за наслідком якого зафіксований факт підроблення та збуту вищезазначеними членами угруповання посвідчень водія з підробленими голографічними захисними елементами на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколом від 01.05.2023 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за наслідком якого зафіксований факт підроблення та збуту вищезазначеними членами угруповання посвідчення водія з підробленим голографічним захисним елементом на ім`я ОСОБА_15 ; висновками судової-технічних експертиз №17018/17019/23-33 від 13.06.2023, №17006/17007/23-33 від 14.06.2023 та №17022/17023/23-33 від 14.06.2023, якими встановлено, що водійські посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 не відповідають аналогічним документам, що перебувають в офіційному обігу на території України та які містять зображення емблем МВС, що імітує елемент захисту, а саме голографічний знак, який нанесено, з метою придання схожості з аналогічним видом документів, що видаються державними органами України; протоколом видачі від 21.07.2023 громадянином ОСОБА_14 підробленого посвідчення водія з підробленим голографічним захисним елементом на його ім`я; протоколами огляду предметів від 21.07.2023 вилученої в ході обшуків комп`ютерної техніки та мобільних терміналів, якими зафіксовано факт знаходження макетів водійських посвідчень на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у пам`яті зазначених пристроїв; іншими матеріалами в їх сукупності.

На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

При цьому ОСОБА_5 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом, згідно санкції ч. 3 ст. 199 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство вважає, що наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення є вагомими, допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку, у разі визнання винуватим, за ч. 3 ст. 199 КК України, ОСОБА_5 загрожує покарання за особливо тяжкий злочин у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Без застосування найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_5 може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами.

Так, ОСОБА_5 розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, у скоєнні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 12 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, маючи можливість вільного пересування та контактів, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, може вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, існує на тій підставі, що на цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій з метою отримання доказів, проте ОСОБА_5 на цей час відмовився надати пароль до вилученого в нього мобільного телефону, який, згідно огляду мобільних телефонів інших осіб, містить інформацію про злочинну діяльність угруповання. Та, хоча це можна розглядати, як обраний підозрюваним вид захисту, але цей захист здійснюється шляхом приховування інформації, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та може свідчити про намір підозрюваного у разі можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів. Крім того також слід враховувати механізм злочинної діяльності підозрюваного, знищення доказів даного кримінального провадження полягає лише в доступі до будь-яких мобільних пристроїв, сім-карток та Інтернету, доступ до яких, підозрюваний буте мати, знаходячись на свободі.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на свідків, інших підозрювваних у цьому ж кримінальному провадженні існує, оскільки йому були вручені копії документів, в яких зазначені повні анкетні дані та контактні відомості осіб, які брали участь проведенні слідчих дій, із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові, місця їх проживання. Також, з огляду на те, що протиправна діяльність ОСОБА_5 у складі організованої злочинної групи носила системний характер, беручи до уваги велику кількість підроблених ним документів, у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 може відшукати вказаних осіб, які ще не допитані органом досудового розслідування у якості свідків, та вплинути на них з метою відмови від наданих ними викривальних показань, або надати неправдиві показання для забезпечення уникнення учасниками організованої злочинної групи кримінальної відповідальності та покарання. Окрім цього, беручи до уваги необхідність проведення ряду судових експертиз, з огляду на особливості вчинення кримінальних правопорушень, на даний час існує обґрунтований ризик незаконного впливу на відповідних судових експертів у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню інщим чином обгрунтовується тим, що на даний час досудове розслідування продовжується, не проведено всіх запланованих слідчих та процесуальних дій, зокрема не допитано всіх свідків та не проведені всі судові експертні дослідження.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється існує на тій підставі, що підозрюваний є підсудним у Знам`янському міськрайонному суду Кіровоградської області у справі щодо обвинувачення за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України, при цьому продовжив свою протиправну діяльність, та наразі підозрюється у систематичному вчиненні ряду корисних, тяжких та особливо тяжких у складі організованої злочинної групи однорідних злочинів, направлених на отримання постійного прибутку від злочинної діяльності ( корисливий мотив), що свідчить про завзятість його злочинних намірів. Відтак, ОСОБА_5 , не маючи будь-яких легальних джерел доходу, з огляду на систематичність та множинність інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою забезпечення своїх життєвих потреб, може продовжити їх вчиняти у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також це підтверджується і тим, що протиправна діяльність ОСОБА_9 не була припинена добровільно та тривала би і надалі, якби не була припинена працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, з метою запобігання зазначеним ризикам та неможливістю застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою сторона обвинувачення вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яка перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням тяжкості інкримінованого діяння, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні підтримала зазначене клопотання у повному обсязі. Надала у судовому засіданні постанови: про доручення здійснення досудового розслідування; про об`єднання матеріалів кримінального провадження; про визначення підслідності; про призначення підслідності. Також уточнила подане клопотання в частині зобов`язання підозрюваного носити електронний засіб контролю, у разі внесення застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 , у судовому засіданні причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав, від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Заперечував щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання разом з дружиною та донькою, повідомив, що офіційно працевлаштувався 15.08.2023 року майстром тату у ФОП. Проживає у орендованому житлі за адресою АДРЕСА_2 , приблизно один місяць.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, зазначивши, що підозра не обґрунтована, докази про причетність його підзахисного до інкримінованих у повідомленні про підозру кримінальних правопорушень відсутні. Стороною обвинувачення не надано відомості про визначення підслідності даного кримінального провадження за СУ ГУНП в Харківській області, що викликає сумнів у правомірності здійснення досудового розслідування відповідно до ст. 118 КПК України, оскільки зі змісту повідомлення про підозру, зазначено, місцем вчинення кримінального правопорушення Кіровоградську область. Не доведено наявність існування ризиків, на які йде посилання в клопотанні. Більш того, просить враховати те, що його підзахисний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по провадженню яке перебуває у суді він доводить свою не винуватість, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, з`являвся на всі телефонні виклики слідчого, перебуваючи у статусі свідка, позитивно характеризується. Просить відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено не можливість застосування до підзахисного іншого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту, що буде цілком достатньо для досягнення завдань кримінального провадження. Зауважив, що розмір застави, який просить застосувати сторона обвинувачення є непомірним, враховуючи те, що його підзахисний не є заможною людиною, та стороною обвинувачення не враховані дані про особу обвинуваченого.

Вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183, 331 КПК України, суд доходить наступного висновку.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001079 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України.

16.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється в тому числі у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, пов`язаних з виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, з метою збуту, а також збут підроблених голографічних захисних елементів, вчинених організованою групою, за які передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 16.08.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358 КК України.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

В контексті заперечень сторони захисту, слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Посилання захисника на необґрунтованість підозри судом не приймаються до уваги, оскільки, як з`ясовано у судовому засіданні, маються об`єктивні дані про його причетність до вчинення кримінальних правопорушеннь.

Посилання сторони захисту на порушення положень ст. 118 КПК Україїни, суд не приймає до уваги оскільки з доданого до клопотання витягу з ЄРДР вбачається, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001079 від 16.09.2022 є СУ ГУНП в Харківській області, відповідно до постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_16 від 23.03.2023 року, якою було визначено підслідність кримінального провадження 00000282, за СУ ГУНП в Харківській області, яке в подальшому було об`єднано з кримінальним провадженням № 0001079 від 16.09.2022 у рамках якого дійснюється досудове розслідування. Постанова про визначення підслідності від 21.07.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового слідства та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція ч. 3 ст. 199 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрюваний у разі не обрання йому запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, інших підозрюваних, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків, інших підозрюваних, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Також, слідчим суддею взято до уваги твердження сторони обвинувачення щодо наявності ризику знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Як встановлено під час судового засідання, на цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій, з метою отримання доказів, з урахуванням механізму злочинної діяльності підозрюваного, знищення доказів даного кримінального провадження полягає лише в доступі до будь-яких мобільних пристроїв, сім-карток та Інтернету, доступ до яких, підозрюваний буте мати, знаходячись на волі.

На підставі вказаного, слідчий суддя доходить висновку про доведеність стороною обвинувачення наявності та актуальності ризику знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження на час розгляду клопотання.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню інщим чином судом взято до уваги, що на даний час досудове розслідування продовжується, не проведено всіх запланованих слідчих та процесуальних дій, зокрема не допитано всіх свідків та не проведені всі судові експертні дослідження.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує те, що, незважаючи на наявне кримінальне провадження у провадженні Знам`янському міськрайонному суді Кіровоградської області за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України, щодо ОСОБА_5 , він підозрюється у вчиненні ряду нових злочинів у складі організованої злочинної групи, направлених на отримання постійного прибутку від злочинної діяльності, що свідчить про завзятість його злочинних намірів.

Слідчий суддя звертає увагу, що через тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, цей ризик повністю виключити неможливо.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та суду; 2) знищення, приховання або спотворення документів, речей, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, 3) незаконного впливу на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 належать до категорії особливо тяжких, у зв`язку з наявністю встановлених у судовому засіданні ризиків, слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких, як особисте зобов`язання, особиста порука або ж домашній арешт не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи учасників, відомості про особу підозрюваного, який є раніше не судимою особою, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень у період відбування терміну покарання, офіційно працевлаштований, одружений має малолітню дитину на утриманні, має постійне місцце проживання та позитивно характеризується, суд дійшов висновку, що всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що єдиним запобіжним заходом, адекватним особі підозрюваного, здатним забезпечити його належну поведінку та запобігти встановленим ризикам, є тримання під вартою.

Крім того, зазначені обставини, які позитивно характеризують підозрюваного існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, згідно підозри, вони не стали для нього стримуючим фактором для уникнення від вчинення дій, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Приймаючи до уваги ризики, які встановлено, конкретні обставини провадження та наявність обґрунтованої підозри, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаних кримінальних правопорушеннь, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує відомості про особу підозрюваного, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану підозрюваного, який підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень та організованою групою, доведених ризиків, приходить до висновку, що застава у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрюваному ОСОБА_5 , слід визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок. Ця сума є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи, утриматись від спілкування зі свідками та підозрюваними у цьому провадженні, в тому числі з: утриматись від спілкування зі свідками та підозрюваними у цьому провадженні, в тому числі з: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , здати на зберігання до органу відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001079 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 199, ч. 3 ст.28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 37 (тридцять сім) днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 вересня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з 17 серпня 2023 року до 22 вересня 2023 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 22 вересня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень 00 коп, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок :

ТУ ДСА України у Харківській області (Отримувач коштів (одержувач): ТУ ДСА України у Харківській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача (одержувача): ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО одержувача): 820172; Рахунок отримувача (Р/р): UA0006674; призначення платежу застава) до сплину терміну тримання під вартою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками та підозрюваними у цьому провадженні, в тому числі з: утриматись від спілкування зі свідками та підозрюваними у цьому провадженні, в тому числі з: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк 2 місяці.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Київський районний суд м.Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, для виконання.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1