Справа № 464/1277/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/713/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладено на останню обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладено на останнього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання з процесуальними витратами, речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої особи придбали з метою збуту психотропні речовини, які зберігали за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а 17 листопада 2017 року, о 13 год. 28 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи напроти будинку №10 по вул. Довженка у м. Львові незаконно збув за 200 грн. ОСОБА_12 , анкетні дані якого змінено, речовину блідо-рожевого кольору, у якій, згідно з висновком експерта №3/1320 від 05 грудня 2017 року виявлено амфетамін, що віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0,0407 г.

Крім цього, ОСОБА_7 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої особи придбали з метою збуту таблетки «Субутекс», які містять наркотичний засіб бупренорфін, який зберігали за місцем її проживання, за адресою АДРЕСА_1 . Так, 29 грудня 2017 року, приблизно о 15 год. 04 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи напроти будинку №1 по вул. Довженка у м. Львові, зустрілась із ОСОБА_12 , анкетні дані якого змінені, з метою збуту наркотичних засобів за попередньою змовою з ОСОБА_8 , незаконно отримала від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 240 грн. за збут наркотичних засобів, та, зателефонувавши до ОСОБА_8 , наказала йому через годину передати наркотичний засіб ОСОБА_12 , за які вже отримала кошти. Цього ж дня, о 17 год. 09 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 , перебуваючи у під`їзді будинку №1 по вул. Довженка у м. Львові , незаконно збули ОСОБА_12 фрагмент таблетки білого кольору, яка, згідно з висновком експерта №3/23 від 12 січня 2018 року містить бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0038 г.

Крім цього, ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, за невстановлених обставин, попередньо домовилась з ОСОБА_8 з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої особи придбали з метою збуту психотропні речовини, які зберігали за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а 16 січня 2018 року, приблизно о 14 год. 50 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Довженка, 1 у м. Львові, незаконно збув за 200 грн. ОСОБА_12 , анкетні дані якого змінено, речовину білого кольору, у якій згідно з висновком експерта №3/75 від 05 лютого 2018 року виявлено амфетамін, що віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0,0495 г.

Крім цього, ОСОБА_7 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час та невстановленому місці, маючи умисел на незаконне збагачення, у невстановленої особи незаконно придбали психотропну речовину, яку зберігали за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збуту зберігали речовину блідо-рожевого кольору, що згідно з висновком експерта №3/78 від 05 лютого 2018 року є амфетаміном, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0,03967 г, яку виявлено і вилучено 16 січня 2018 року під час проведення обшуку у вказаній квартирі.

ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої особи придбали з метою збуту психотропну речовину амфетамін, який зберігали за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 17 листопада 2017 року, приблизно о 13 год. 28 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи напроти будинку №10 по вул. Довженка у м. Львові, незаконно збув за 200 грн. ОСОБА_12 , анкетні дані якого змінено, речовину блідо-рожевого кольору, у якій, згідно з висновком експерта №3/1320 від 05 грудня 2017 року виявлено амфетамін, що віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0,0407 г.

Крім цього, ОСОБА_8 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої особи придбали з метою збуту таблетки «Субутекс», які містять наркотичний засіб бупренорфін, який зберігали за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . 29 грудня 2017 року, приблизно о 17 год. 09 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в під`їзді будинку №1 по вул. Довженка у м. Львові , за попередньою змовою в групі із ОСОБА_7 , незаконно збули ОСОБА_12 анкетні дані якого змінені, фрагмент таблетки білого кольору, яка, згідно з висновком експерта №3/23 від 12 січня 2018 року містить бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0038 г, за яку ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 240 грн., цього ж дня, о 15 год. 04 хв., по вул. Довженка, 1 у м. Львові.

Крім цього, ОСОБА_8 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої особи придбали з метою збуту психотропні речовини, які зберігали за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 16 січня 2018 року, приблизно о 14 год. 50 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Довженка, 1 у м. Львові, незаконно збув за 200 грн. ОСОБА_12 , анкетні дані якого змінено, речовину білого кольору, у якій, згідно з висновком експерта №3/75 від 05 лютого 2018 року виявлено амфетамін, що віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено масою 0,0495 г.

Крім цього, ОСОБА_8 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та невстановленому місці, незаконно придбали психотропну речовину, яку зберігали за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне збагачення, з метою збуту зберігали речовину блідо-рожевого кольору, що згідно з висновком експерта №3/78 від 05 лютого 2018 року є амфетаміном, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0,03967 г, яку виявлено і вилучено 16 січня 2018 року, під час проведення обшуку у вказаній квартирі.

В апеляційній скарзі прокурор Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини обвинувачених, правильності кваліфікації їх дій, вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

Вважає, що суд не вмотивувавши своє рішення, щодо визнання обставин, що пом`якшують покарання, не проаналізував та не надав їм відповідну оцінку, а лише навів перелік характеризуючих даних обвинувачених.

Наголошує, що судом не вказано, яким чином наведені ним пом`якшуючі покарання обставини разом з даними про особу обвинувачених, виходячи з індивідуальних особливостей вчинення кримінального правопорушення та категорії посягання, досить істотно знижують ступінь його тяжкості, а також перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Окрім цього, апелянт акцентує, що судом першої інстанції не вмотивовано, як враховані при застосуванні положень ст. 75 КК України дані про працевлаштування ОСОБА_7 , незадовільний стан здоров`я обвинувачених та наявність у них на утриманні неповнолітніх дітей, у сукупності спонукають до висновку про можливість їх виправлення без відбування покарання.

Просить скасувати вирок Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2023 року, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та виступи їх захисників - адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про її заперечення і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищезазначені норми, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Окрім цього, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи і різного роду факторів та критеріїв, що впливають на покарання.

За змістом положень ст. 75 КК України, питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Водночас, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд прийде до висновку про можливість її виправлення без відбування такого.

Як вбачається з матеріалів справи, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винної, яка на момент вчинення інкримінованого злочину на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувала, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, хворіє на онкологічне захворювання, працевлаштована.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на час вчинення кримінального правопорушення був наркозалежним, стан його здоров`я, наявність на утриманні двох дітей.

При цьому, місцевий суд визнав та врахував і обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, повне і беззаперечне визнання вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які раніше не притягалися до кримінальної відповідальності, їх активне сприяння розкриттю злочину, вчиненого у зв`язку із збігом тяжких особистих обставин, наявність на утриманні дитини, яка хворіє, відсутність даних про вчинення обвинуваченими нових адміністративних чи кримінальних правопорушень.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченим - відсутні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, беручи до уваги особливість індивідуалізації покарання, обираючи між законними альтернативами, керуючись поняттям судового розсуду, з огляду на обставини справи, майновий, сімейний та соціальний стан обвинувачених та другорядну роль кари як мети покарання, за наявності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і відсутності обтяжуючих покарання обставин, призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 307 КК України із врахуванням положень ст. 69 КК України, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, та підставно звільнив останніх від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і покладенням відповідних обов`язків, згідно ст.ст. 75, 76 КК України, що, на думку колегії суддів, є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, у своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ствердили, що шкодують з приводу вчиненого та бажають виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою, запевнили, що у майбутньому не повторять подібного, оскільки, в разі позбавлення волі, їх малолітніх дітей відправлять до дитячого будинку.

Така посткримінальна поведінка обвинувачених, на думку колегії суддів, засвідчує їх щире, а не формальне каяття, характеризує суб`єктивне ставлення до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вони критично оцінили свої дії спрямовані на збагачення в такий спосіб і без будь-яких істотних обмежень усвідомили протизаконність діяння, про що свідчить і те, що протягом майже шести років після вчинення злочину, останні до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягались.

Відтак, на переконання колегії суддів, щодо доводів апеляційної скарги прокурора, застосування відносно обвинувачених інституту, так званого, умовного звільнення, не суперечить загальним засадам призначення покарання і забезпечить досягнення його мети та в даному конкретному випадку, з огляду на пріоритетність інтересів дітей і їх виховання, слугує шансом для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 реабілітуватись перед суспільством, і в такий спосіб будуть досягнуті не лише спеціальні самостійні цілі кримінальної відповідальності, а й врегульовані суспільні відносини і така домірність є необхідним проявом справедливості.

Отже, звільняючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд першої інстанції дотримався норм законодавства та навів у вироку переконливі, на думку колегії суддів, доводи на підтвердження прийнятого рішення, що свідчить про можливість виправлення обвинувачених в умовах здійснення контролю за їх поведінкою впродовж встановленого іспитового строку, враховуючи при цьому конкретні обставини кримінального провадження та наявність відповідних для цього підстав.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що місцевий суд, підставно не призначив обвинуваченим додаткового покарання у виді конфіскації майна, так як відповідно до положень п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, так як ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2023 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4