КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №644/8735/21
Провадження № 1-кп/552/144/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000553 від 28.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду м. Полтави перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час розгляду справи прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: останній може переховуватись від органу суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, будучи громадянином Туреччини, не має постійного місця проживання на території України, не має стійких соціальних зв`язків, сім`ї, інших утриманців, у останнього відсутні нерухомість та банківські вклади.

Захисники обвинуваченого заявили клопотання та підтримали попередньо подане клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений перебуває під вартою понад два роки, для останнього офіційно орендоване житло за адресою АДРЕСА_1 (згідно договору оренди та акту передачі), для його проживання створені умови шляхом відкриття рахунку на його ім`я та перерахування коштів ( на даний час в розмірі 21000 грн.), що виключає можливість з його боку вплинути на свідків, експертів та потерпілого, який відсутній в Україні.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого, який просив клопотання захисників задовольнити, приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.06.2021 обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 15.02.2023, 11.04.2023, 06.06.2023 та від 05.07.2023 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 продовжено.

Метою продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 на даний час є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою необхідно враховувати положення ч.1 ст. 183 КПК України, згідно якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор в судовому засіданні не довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого, не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 утримується під вартою понад два роки, на даний час має фактичне місце проживання, офіційне джерело для існування, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, в справі відсутня особа зі статусом потерпілого, та відомості про те, що свідки - громадяни Туреччини, перебувають на території України також відсутні, тобто, у суду відсутні будь - які підстави вважати, що останній може будь - яким чином перешкодити кримінальному провадженню, а тому підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, але з метою забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, є всі підстави для обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора та захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за адресою АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, звільнивши з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 такі обов`язки:

1) не залишати своє постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду в визначений в ухвалі суду час;

2) прибувати до суду за кожною окремою вимогою у встановлений у вимозі час;

3) в разі наявності здати на зберігання до ВнП №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право виїзду за межі України;

4) утримуватися від спілкування зі свідками.

Виконання ухвали про застосування даного запобіжного заходу доручити співробітникам ВнП №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області.

Термін дії ухвали - до 06.10.2023 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1