Провадження № 11-кп/824/1683/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргоюпрокурорана вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської області, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 126 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за даним вироком призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з часу його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, строк попереднього ув`язнення з 13.11.2014 по 17.08.2016, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 29.09.2014 приблизно о 23 год. 45 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окремо провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поруч біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_8 з приводу небажання придбання для них алкогольних напоїв, бажаючи спричинити останньому фізичний біль, умисно завдали численні удари руками та ногами в область тулуба та ніг ОСОБА_8 від яких останній відчув сильний біль та впав на земельну ділянку. При цьому, під час нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_7 , особа, матеріали відносно якої виділені в окремо провадження, тримав потерпілого за шию руками та здавлював її, чим також вчиняв насильницькі дії. Після падіння ОСОБА_8 на землю ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окремо провадження продовжили умисно наносити кулаками та ногами удари по обличчю та тулубу ОСОБА_8 , внаслідок чого останній відчув сильний фізичний біль, однак при цьому не отримав тілесних ушкоджень.

Крім цього, 30.09.2014 приблизно о 03 год. 30 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окремо провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку № 107 по вул. Гризодубової в м. Біла Церква, Київської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , і яке виразилося в умисному завданні останньому низки ударів руками та ногами по тулуб та обличчі, відкрито заволоділи у потерпілого ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 300 гривень та документами на ім`я останнього, а саме: військовим квитком, службовим посвідченням працівника міліції та паспортом громадянина України.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окремо провадження спричинили потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді саден та синців на обличчі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та завдали матеріальної шкоди па загальну суму 300 гривень.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 126 КК України, а саме за ознаками умисного завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, за ч. 3 ст. 357 КК України, а саме за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 126 до 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та звільнити його від покарання за ч. 3 ст. 357 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги не оспорюючи винуватість обвинуваченого, посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом безпідставно не було застосовано положень ч.1,2 ст.49 КК України та ч.5 ст. 74 КК України щодо звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки з дня його вчинення і до часу постановлення вироку минув 5-тирічний максимальний строк давності, встановлений для такого виду кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.126, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 357КК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Покарання обвинуваченому судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Проте, після призначення ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі, суд не звернув уваги на сплив строку давності за вчинення кримінального проступку.

Так, кримінальний проступок ОСОБА_7 був вчинений 30.09.2014 року.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 ухвалений 19.07.2023 року.

Відповідно до вимог п.2 ч.1, ч.2 ст.49, ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком звільнена від покарання за вчинення кримінального проступку, з урахуванням обставин зупинення перебігу давності , якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Оскільки від обвинуваченого заяви про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.357 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не надійшла, то суд першої інстанції мав би звільнити його від призначеного покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України.

Проте, суд вимоги ч.5 ст.72 КК України не застосував , у зв`язку з чим вирок щодо ОСОБА_7 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч.2 ст.126 КК України до 2-х років позбавлення волі;

- за.ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.357 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання за ч.3 ст.357 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4-х років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: