Провадження № 1-кп/947/883/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000452 від 23.03.2023 рокувідносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Таврійськ, Каховського району, Херсонської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 10.03.2023 року Київським районним судом міста Одеси за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 263, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дію якого продовжено до 18 серпня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_4 23.03.2023 року приблизно о 11 годині 30 хвилин, більш точний час не встановлено, маючи заздалегідь злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, будучи заздалегідь обізнаним про розташування підземної кабельної лінії зв`язку, яка належить Одеській філії АТ «Укртелеком», прибув до будинку АДРЕСА_3 з метою вчинити крадіжку кабелю.

В подальшому ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення вказаного майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до кабельної каналізації № 635Ю24, відкрив за допомогою власної сили кришку люку, який розміщений по вулиці Люстдорфська дорога, 92

94 в місті Одесі, та проник до колодязя кабельної каналізації.

Після зазначеного, 23.03.2023 року приблизно об 11 годині 33 хвилини точний час не встановлено, ОСОБА_4 , за допомогою принесеного з собою ножа, демонтував частину кабельних ліній маркиТПП100х2х0,4. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 виліз з кабельної каналізації, пройшов приблизно 49 метрів, підійшов до кабельної каналізації №635Ю25, також відкрив за допомогою власної сили кришку люку, який розміщений по вул. Люстдорфська дорога, 92/94 в м. Одесі, та проник до колодязя кабельної каналізації, де за допомогою принесеного з собою ножа, демонтував кабельну лінію марки ТПП100х2х0,4 довжиною 49 (сорок дев`ять) метрів, вартість одного метра кабелю зв`язку ТПП100х2х0,4 складає 169,52 грн, витягнув його з вказаного люку та таємно викрав. Вказаним ОСОБА_4 спричинив Одеській філія АТ «Укртелеком» (код ЄДРПОУ № 21560766), в особі представника ОСОБА_5 , майнову шкоду на загальну суму 8306 гривень 48 копійок.

В подальшому, приблизно о 11 год. 46 хв., ОСОБА_4 був зупинений працівниками охорони в Одеській області разом з викраденим майном неподалік місця кримінального правопорушення.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 23.03.2023 в денний час доби, він проник до люку розташованого біля будинку АДРЕСА_3 , з якого таємно викрав шляхом демонтування ножем, частину кабельних ліній. З викраденим кабелем він з місця вчинення злочину зник. У скоєному він щиро кається, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням цивільного позову, матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином.

за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , яка на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має постійне місце проживання, не працює, стабільного джерела доходу не має, раніше судимий, покарання не відбув, злочин вчинив в період відбуття покарання за попереднім вироком Київського районного суду міста Одеси від 10.03.2022 року, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, публічне вибачення обвинуваченим перед потерпілої за вчинені дії, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, призначення покарання ОСОБА_4 без застосування вимог ст.ст.69,75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Також встановлено судом, що ОСОБА_4 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 10.03.2023 року за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 263, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Виходячи положення частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Також, відповідно до правової позиції,яка висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання. Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

При цьому суд враховує вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Представник позивача ОСОБА_6 діючий в інтересах АТ «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» (ідентифікаційний код 01186691) звернувся з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 8306 гривень 48 копійок, завданої внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_4 матеріальної шкоди АК «Укртелеком» встановлено матеріалами справи у розміру 8306 гривень 48 копійок, а тому має бути відшкодована обвинуваченим в повному обсязі.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 10.03.2023 року у вигляді одного місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0000452 від 23.03.2023 року, не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту в порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь АК «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» (ідентифікаційний код 01186691) матеріальну шкоду у розмірі 8306 (вісім тисяч триста шість) гривень 48 копійок.

Речові докази: кабель зв`язку, повернути за належністю потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1