Справа № 163/1079/23
Провадження № 1-кп/163/122/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000014 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Павловка Добринського району Липецької області російської федерації, що проживає по АДРЕСА_1 , громадянина російської федерації, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.161, ч.1 ст.4362 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до Конституції України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші представники влади рф, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

24 лютого 2022 року військовослужбовці збройних сил рф незаконно вторглися на територію України та у ряді областей здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

У ході розвитку подій, пов`язаних з військовою агресією рф, ОСОБА_7 , сповідуючи ідеї військово-політичного керівництва рф щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації та державності, підтримуючи антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території та населення, відстоюючи стійку проросійську позицію, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену загальну мету, та умисел щодо досягнення кінцевої мети виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, включаючи роздмухування такої мотивації в інших осіб, з кола свого спілкування, упродовж періоду часу з березня 2022 року по 11.09.2022 у розмовах з родичами, сусідами, знайомими виправдовував збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, тимчасову окупацію частини території України, у тому числі шляхом відкритого схвалювання, підтримки рішень та дій держави-агресора щодо України.

Зокрема, на початку березня 2022 року перебуваючи у будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 під час спілкування з братом колишньої дружини ОСОБА_9 вживав наступні вислови: «Якщо Україна буде росією, мені не треба буде виїжджати до росії для вирішення міграційних питань. Мені краще було б жити, як громадянину росії», що містять виправдовування збройної агресії російської федерації проти України та ознаки схвалювання, підтримки рішень та дій держави-агресора щодо України.

20 березня 2022 року, приблизно у вечірню пору доби, перебуваючи у будинку за місцем свого проживання, ОСОБА_7 при спілкуванні з колишньою дружиною ОСОБА_6 , її братом ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 , сусідом ОСОБА_5 використовував такі усні вислови: «Окупація рф Автономної Республіки Крим у 2014 році була необхідною для того, щоб не допустити перебування на території півострова сил НАТО», які містять виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та виправдовування тимчасової окупації частини території України.

29 квітня 2022 року, приблизно в обідню пору доби, за місцем свого проживання ОСОБА_7 у спілкуванні із ОСОБА_11 використовував наступні вислови: «Якщо російська армія зайде до села Городнє, я покажу її представникам, де знаходяться позиції українських військових, а також розберусь з неприємними мені односельчанами», що містять виправдовування збройної агресії російської федерації проти України та твердження про намір і готовність сприяти і співпрацювати з окупаційними військами рф.

04 липня 2022 року, приблизно в обідню пору доби, перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, ОСОБА_7 у спілкуванні із ОСОБА_11 та колишньою дружиною ОСОБА_6 виправдовував збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, а також виправдовував тимчасову окупацію частини території України, що виразилося у наступних висловах: «Донбас завжди був російським, і до чого хохли до Донбасу! Путін хороший президент».

11 вересня 2022 року, приблизно в обідню пору доби, перебуваючи на подвір`ї біля будинку за своїм місцем проживання, ОСОБА_7 у спілкуванні із ОСОБА_5 та колишньою дружиною ОСОБА_6 використовував наступні вислови: «Якщо наші прийдуть на Захід України, то вас хохлів будуть душити танками, і я буду вказувати їм всі позиції українських військових», що містять виправдовування збройної агресії російської федерації проти України та твердження про намір і готовність сприяти і співпрацювати з окупаційними військами рф.

Крім цього, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи єдиний злочинний намір та умисел щодо досягнення кінцевої мети порушення рівноправності громадян, залежно від їх національної належності, упродовж періоду часу з березня 2022 року по 11.09.2022 у розмовах з родичами, сусідами, знайомими вживав висловлювання, що містять негативне, вороже, презирливе ставлення до громадян України та осіб української національності, приниження їхньої національної честі та гідності, розпалювання ворожнечі та ненависті на національному ґрунті, з погрозами.

Зокрема, на початку березня 2022 року, перебуваючи у будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 в ході спілкування з братом колишньої дружини ОСОБА_9 вживав вислови: «Ще все попереду. Ви думаєте, що хохли переможуть? Нє, хохли не переможуть».

04 липня 2022 року, приблизно в обідню пору доби, перебуваючи у будинку за своїм місцем проживання, ОСОБА_7 у спілкуванні із ОСОБА_11 та колишньою дружиною ОСОБА_6 вживав наступні вислови: «Донбас завжди був російським, і до чого хохли до Донбасу! Путін хороший президент».

11 вересня 2022 року, приблизно в обідню пору доби, перебуваючи на подвір`ї за своїм же місцем проживання, ОСОБА_7 у спілкуванні зі ОСОБА_5 та колишньою дружиною ОСОБА_6 використовував наступні вислови: «Якщо наші прийдуть на Захід України, то вас хохлів будуть душити танками, і я буду вказувати їм всі позиції українських військових», які містять негативне, вороже, презирливе ставлення до громадян України, принижують національну честь та гідність, та поєднані з погрозами.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та показав, що зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини та його вислови дійсно мали місце. У вчиненому щиро розкаявся, жалкує про вчинене, попросив вибачення за такі свої вчинки (висловлювання), а також зазначив, що любить Україну.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили, що зазначені в обвинувальному акті висловлювання обвинуваченого щодо війни росії проти України і його відношення до цього дійсно мали місце. Разом із цим, такі висловлювання пов`язують із зловживанням обвинуваченим спиртними напоями, тому просили його суворо не карати, зокрема не позбавляти волі реально.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а потерпілі та прокурор, кожен зокрема, не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, тому суд вважав недоцільним дослідження доказів на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні зазначених суспільно-небезпечних діянь.

У зв`язку з цим, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження обмежився допитом обвинуваченого та потерпілих, дослідженням висновку судово-лінгвістичної сематико-текстуальної експертизи, характеризуючими даними особи обвинуваченого.

Висновком експерта Волинського НДЕКЦ МВС України від 14 квітня 2023 року № СЕ-19/103-23/2792-ПЧ встановлено, що:

1. у висловлюваннях ОСОБА_7 міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України:

- твердження, що окупація Криму російською федерацією необхідний крок, з метою не допустити сил НАТО на півострові. Закономірний інформаційний вплив виправдовування збройної агресії рф проти України шляхом повторення наративу російської пропаганди про те, що окупація Криму вимушена дія у відповідь на агресивні дії НАТО, і що якщо б війська рф не увійшли до Криму, то півострів був би захоплений військами НАТО;

- твердження, що Донбас завжди був «російським» і що українці («хохдли») не мають ніякого стосунку до цього регіону України. Закономірний інформаційний вплив виправдовування збройної агресії рф проти України шляхом повторення типових наративів російської пропаганди про те, що усі територія України, або ж її певні частини, - «исконно русские земли», тобто історичні землі рф, на яких, буцімто, проживають «русские» (в той час як українці не мають ніякого стосунку до цих земель) і які рф повинна повернути у свій склад задля відновлення «історичної справедливості» й захисту «русских» на цих територіях.

2. у висловлюваннях ОСОБА_7 містяться ознаки схвалювання, підтримки рішень та дій держави-агресора рф щодо України:

- твердження, що окупація Криму російською федерацією необхідний крок, з метою не допустити сил НАТО на півострові, що свідчить про підтримку та схвалення ОСОБА_7 дій рф щодо Криму, оскільки саме ці дії (окупація) «не допустили» війська НАТО на півострів;

- твердження, що він ( ОСОБА_7 ) буде показувати позиції українських військовослужбовців тим, хто «прийде на Захід України» (або у село Городнє) і буде «хохлів душити танками» (згідно контексту збройним силам рф). Таким чином, ОСОБА_7 заявляє про свій намір та готовність співпрацювати з окупаційними військами рф, якщо ті «прийдуть на захід України» (або у село Городнє). Готовність сприяти та співпрацювати з військами рф свідчить про підтримку ОСОБА_7 дій рф щодо України;

- твердження, що йому ( ОСОБА_7 ) було б краще й зручніше, якби Україна стала росією, тобто була окупована військами рф, оскільки тоді йому не потрібно було би їздити до росії «для вирішення міграційних питань». Таким чином, ОСОБА_7 заявляє, що він хотів би (що свідчить про підтримку дій рф щодо України), аби Україна була окупована російською федерацією, тому що тоді йому (отримавши статус громадянина рф) не потрібно було би вирішувати «міграційні питання» в рф, оскільки Україна на той час вже була би у її складі;

- твердження, що ОСОБА_12 в.в. хороший президент, що є виразно позитивною оцінкою його діяльності на посаді президента рф. Таким чином, ОСОБА_7 демонструє свою симпатію, прихильне ставлення до президента та верховного головнокомандувача збройних сил рф путіна в.в. й високо оцінює його діяльність на посаді президента рф в усіх напрямках, вочевидь й у його діяльності щодо України. Симпатія та висока оцінка путіна в.в. як президента свідчить про підтримку ОСОБА_7 дій рф щодо України.

3. у висловлюваннях ОСОБА_7 міститься приниження національної честі та гідності:

- використання етнофолізму «хохли» стосовно українців, що є свідченням негативного, ворожого, презирливого ставлення до громадян України та осіб української національності. Згідно словникового тлумачення, лексика «хохол» означає зневажливу назву українця, тобто застосовується з метою висловити свою зневагу та презирство до громадян України та осіб української національності, принизити та образити їх як представників певної нації та держави.

За таких обставин суд дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_7 у виправдовуванні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовуванні тимчасової окупації частини території України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.4362 КК України, а також у висловлюваннях, спрямованих на розпалювання національної ворожнечі та ненависті, приниження національної честі та гідності, поєднаних з погрозами, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.161 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України є нетяжкими злочинами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття у вчиненому, про що об`єктивно засвідчила його поведінка в судовому засідання та вибачення у присутності потерпілих.

Обставини, що обтяжують покарання, обвинуваченому не інкримінуються та судом не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується задовільно, розлучений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити в межах законів, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі із застосуванням за ст.70 КК України принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом із цим, ураховуючи вперше притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та засудження його до позбавлення волі, а також фактичні обставини справи та позиції потерпілих щодо міри покарання, суд вважає, що виправлення й перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, тому від відбування покарання його слід звільнити з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та покладенням на нього передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Призначення такого покарання, на переконання суду, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання і є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на проведення судово-лінгвістичної сематико-текстуальної експертизи відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України належить покласти на обвинуваченого.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_7 попередньо обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.161, ч.1 ст.4362 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.161 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.1 ст.4362 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає передбачені ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави 8365 (вісім тисяч триста шістдесят п`ять) гривень судових витрат на проведення судової семантико-текстуальної експертизи.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1