"26" липня 2023 р. Справа № 363/3896/23
Скаргу мотивовано тим, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято незаконно, без всебічного, повного та об`єктивного розслідування, коли відео з камер спостереження про подію 29.05.2023 року не досліджувалося. Дізнавачем не враховано того, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, під час виконання службових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив напад на неї, застосував фізичну силу, викрутив руку й спричинив фізичний біль, в зв`язку з чим вона зверталася за отриманням медичної допомоги. Вважала, що дізнавачем зроблено помилкові висновки щодо дійсних обставин кримінального провадження, а тому оскаржувана постанова є безпідставною та підлягає скасуванню.
ОСОБА_3 подала суду заяву про розгляд скарги у її відсутність, наполягала на її задоволенні.
Дізнавач та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули, що не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного.
Постанову мотивовано тим, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи (номеру і дати не зазначено) у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді пошкодження зв`язок ліктьового суглобу, які не можуть бути оцінені в зв`язку з не підтвердженням об`єктивними відомостями, невизначеністю клінічної картини, недостатністю клінічних і лабораторних обстежень у зв`язку з чим відповіді на питання не надано.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом вимог статей 2 і 9 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 298 КПК України досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
Судом встановлено, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, безпідставно й невмотивовано.
Так, в оскаржуваній постанові немає даних про здобуття, перевірку і оцінку сукупності доказів, крім допиту потерпілої та висновку судово-медичної експертизи.
Всі необхідні процесуальні дії спрямовані на повне, всебічне, об`єктивне і неупереджене дізнання й встановлення обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України) не здійснено. Зокрема, не опитано особу, на яку вказує потерпіла як на ту, що застосувала до неї насильницькі дії і завдала фізичного болю, не встановлено й не допитано свідків події, не отримано доступ до камер відеоспостереження, не допитано працівників медичного закладу до яких за медичної допомогою звернулася потерпіла, тощо.
Дізнавач у постанові обмежився самим тільки зазначенням неможливості надання відповідей на питання поставлених на вирішення судово-медичному експерту. При цьому експерта, який проводив експертизу, не опитано. Остаточної неможливості здобуття відомостей про клінічну картину та лабораторні обстеження потерпілої ОСОБА_3 , в зв`язку з її зверненням до медичного закладу, не встановлено.
Самої оцінки здобутим у справі доказам не здійснено, рішення про відсутність складу кримінального правопорушення не мотивовано. Який саме склад кримінального правопорушення відсутній в постанові не визначено, а наявність обставин про умисне вчинення насильницьких дій до потерпілої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесні ушкодження (ст. 126 КК України), не враховано.
Не дано належної оцінки й тому, чи виконувала особа, на яку вказує потерпіла, службові, військові обов`язки під час події, чи мала законне право в обстановці, що досліджується, застосувати силу до потерпілої.
Таким чином, рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно і невмотивовано.
Беручи до уваги викладене, слід дійти висновку, що оскаржувана постанова згаданим вище вимогам Закону не відповідає, є необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303-307, 371-372 КПК України,
скаргу задовольнити.
Ухвала згідно вимог ст. 309 і ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя