Справа № 135/418/23
Провадження № 1-кп/135/59/23
ВИРОК

іменем України

03.05.2023 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження № 0000012 від 15.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та вагітну дружину, має освітній ступінь вищої освіти - бакалавр, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Старший солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу на посаді водія-електрика відділення технічного обслуговування 6 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог ст. 41 Конституції України, до ст. ст. 11,16,49,127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п. 1 додатку № 1 до постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471 ХІІ від 17.06.1992, п.п. 1-2, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1995, учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, восени 2022 року, у невстановленому у ході проведення досудового розслідування точний час, день та місці, старший солдат ОСОБА_3 перебуваючи неподалік населеного пункту Снігурівка Миколаївської області, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, незаконно придбав знайшовши в окопі наступальну осколкову ручну гранату РГН та корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН, яка містить в середині вибухову речовину гексоген.

Бойовий припас - наступальну осколкову ручну гранату РГН старший солдат ОСОБА_3 розпочав зберігати між передніми сидіннями автомобіля марки «Ford» моделі «Ranger» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_2 (іноземна реєстрація), а корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН, яка містить в середині вибухову речовину гексоген, зберігав серед особистих речей у військовому рюкзаку.

Надалі, 13.01.2023 в денну пору доби, старший солдат ОСОБА_3 діючи з тим же умислом, мотивом та метою, незаконно перевіз наступальну осколкову ручну гранату РГН, яку зберігав між передніми сидіннями автомобіля марки «Ford» моделі «Ranger» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_2 (іноземна реєстрація) та корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН із вмістом вибухової речовини гексоген, яку зберігав серед особистих речей у військовому рюкзаку, із населеного пункту Снігурівка Миколаївської області до м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області.

13.02.2023 старший солдат ОСОБА_3 , знаходячись в м. Ладижин Гайсинського району, Вінницької області, діючи з тим же умислом, мотивом та метою, розпочав зберігати військовий рюкзак із особистими речами та корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГН із вмістом вибухової речовини гексоген у гаражі № НОМЕР_3 гаражного товариства № 1, що по вул. Ентузіастів м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, а наступальну осколкову гранату РГН продовжив зберігати в автомобілі марки «Ford» моделі «Ranger» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_2 (іноземна реєстрація).

Надалі, 15.01.2023 о 18.14 год. старший солдат ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції на території садово-городнього товариства по вул. Наконечного м. Ладижин Гайсинського району, Вінницької області та добровільно видав наступальну осколкову гранату РГН, яку зберігав в автомобілі марки «Ford» моделі «Ranger» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_2 (іноземна реєстрація), та корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН із вмістом вибухової речовини гексоген, яку зберігав серед особистих речей у військовому рюкзаку в гаражі № НОМЕР_3 гаражного товариства № НОМЕР_4 , що по вул. Ентузіастів м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 незаконно придбав, носив та зберігав бойові припаси та вибухові речовини без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, пояснивши, що

він восени 2022 року, точного часу і дня не пам`ятає, проходячи на той час військову службу на посаді водія-електрика відділення технічного обслуговування 6 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , знайшов неподалік населеного пункту АДРЕСА_2 , в окопі, ручну гранату РГН, яку надалі помістив між передніми сидіннями автомобіля марки «Ford» моделі «Ranger» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , та корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН, який надалі помістив серед особистих речей у військовому рюкзаку. 13.01.2023 вказані бойові припаси перевіз до м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області. Надалі зберігав у військовому рюкзаку із особистими речами корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН у гаражі № НОМЕР_3 гаражного товариства № НОМЕР_4 , що по вул. Ентузіастів м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, а наступальну осколкову гранату РГН зберігав в автомобілі марки «Ford» моделі «Ranger» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_2 . 15.01.2023 о 18.14 год. він був зупинений працівниками поліції на території садово-городнього товариства по вул. Наконечного м. Ладижин Гайсинського району, Вінницької області та добровільно видав вказані бойові припаси.

При цьому обвинувачений вказав, що він зробив для себе належні висновки, у вчиненому щиро кається, критично оцінює свою протиправну поведінку і готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене. Обіцяв, що надалі подібного ніколи не повториться. Просив суворо його не карати та не позбавляти волі.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням тих документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що старший солдат ОСОБА_3 без передбаченого законом дозволу придбав, носив та зберігав наступальну осколкову ручну гранату РГН та корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН, яка містить в середині вибухову речовину гексоген, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини (рішення у справі «Швидка проти України»).

Дотримання принципу пропорційності є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є перелічені в законі, а також не зазначені в ньому, але встановлені судом різного роду чинники об`єктивного чи суб`єктивного характеру, які не є ознаками складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, однак знижують ступінь суспільної небезпечності особи винуватого і (або) вчиненого ним злочину, і у зв`язку з цим є підставою для призначення менш суворого покарання.

Загально визнано, що щире каяття має бути добровільним, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Воно характерне тим, що засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його позиція з цих підстав була незмінною, надавав послідовні, взаємоузгодженні з іншими доказами показання, щире каяття обвинуваченого є дійсним, відвертим, підтверджується щирим жалем з приводу наслідків, які могли настати від його дій, та осудом своєї поведінки, а також його бажанням виправитись.

Разом з тим, дії обвинуваченого були спрямовані на те, що надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі з`ясування всіх фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину, що виразилося в тому, що обвинувачений, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду давав правдиві показання щодо всіх епізодів й обставин вчинення злочину, тобто активно сприяв розкриттю злочину. При цьому судом також враховується те, що будь-яких негативних наслідків від вчиненого обвинуваченим злочину не наступило.

Таким чином обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, та активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилося, в тому, що обвинувачений, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду давав правдиві показання щодо всіх епізодів й обставин вчинення злочину з метою встановлення істини у справі, з`ясування всіх фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Таким чином при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з вимогами ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак судимості погашені в установленому Законом порядку, є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем та учасником бойових дій, не навчається, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та вагітну дружину, за місцем служби позитивно характеризується, за час служби має подяки та державні нагороди, за місцем проживання компрометуючі матеріали відсутні, при цьому також приймає до уваги наявність пом`якшуючих обставин та відсутність жодних обтяжуючих обставин покарання, а тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

Між тим, суд враховує відсутність негативних наслідків від скоєного обвинуваченим злочину, позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, усвідомлення останнім скоєного, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання і, на підставі положень ст.75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. А відповідно до ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна. З огляду на викладене слід скасувати арешт накладений за ухвалами слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.01.2023 на речові докази у справі.

Речові докази вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням: вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/1071-ВТХ від 27.01.2023 в розмірі 7551 грн 20 коп.; вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/1070-ВТХ від 03.02.2023 в розмірі 8306 грн 32 коп.; вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/1292-ФХВР від 31.01.2023 в розмірі 1887 грн 80 коп. та вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/2998-ФХВР від 16.02.2023 в розмірі 1699 грн 02 коп., а всього на загальну суму 19444 грн 34 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався. Підстав застосовувати запобіжний захід до ОСОБА_3 не має.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 03.05.2023.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням: вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/1071-ВТХ від 27.01.2023 в розмірі 7551 грн 20 коп.; вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/1070-ВТХ від 03.02.2023 в розмірі 8306 грн 32 коп.; вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/1292-ФХВР від 31.01.2023 в розмірі 1887 грн 80 коп. та вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/2998-ФХВР від 16.02.2023 в розмірі 1699 грн 02 коп., а всього на загальну суму 19444 грн 34 коп.

Речові докази, які зберігаються в ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області після набрання вироком суду законної сили:

- корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН промислового військового призначення; корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення; корпус наступальної оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, які містяться в спеціальному пакеті Експертної служби № 5760436; підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення»; підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення; підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення, які містяться в спеціальному пакеті Експертної служби № 5263036 - передати до військової частини НОМЕР_1 ;

- металеві уламки у кількості 185 шт, важіль, шплінт, які містяться в спеціальному пакеті Експертної служби МВС № 3808079; нітроцелюлозний (бездимний) порох та двохосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, які містяться в спеціальному пакеті Експертної служби МВС № 5341985; уніфікований імітаційний підривач типу УЗРГМ, який містяться в спеціальному пакеті Експертної служби МВС № 3808080; згорток із фрагменту паперу, в якому знаходилась речовина разом із первинною упаковкою, який містяться в спеціальному пакеті Експертної служби МВС № 5474709 - знищити, скасувавши арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.01.2023.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя