ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" серпня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не одружений, не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, -
встановив:
ОСОБА_9 01.09.2020 приблизно о 14.40 год. прийшов до магазину прокату техніки, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де свою підприємницьку діяльність здійснює ФОП « ОСОБА_10 », взяв на прокат пилосос «Karcher PUZZI 10/1», сплатив добову вартість оренди та залогову суму, підписав договір оренди до 14.47 год. 02.09.2020, таким чином, отримав у своє відання чуже майно з правом користуватися ним. Того ж дня у ОСОБА_9 виник умисел на розтрату чужого майна, яке перебувало в його віданні.
Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна, яке перебувало в його віданні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Підтвердив зазначені вище обставини, вказуючи, що 01.09.2020 він прийшов до магазину прокату техніки, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , взяв на прокат пилосос, сплатив добову вартість оренди та залогову суму, підписав договір оренди, і того ж дня продав невідомому йому чоловіку цей пилосос.
Згідно наданої в судовому засіданні прокурором заяви потерпілої ОСОБА_10 від 11.08.2023, вона просила проводити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 без її участі.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав повністю винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції відсутні, вислухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ст. 349 КПК України.
Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена та доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна, яке перебувало в його віданні.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 не одружений, не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий, осудний, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до не тяжких злочинів, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність визначеної судом обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 191 КК України, у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 1 ст. 191 КК України. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, про які зазначено вище, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції його від суспільства, та можливість його виправлення без відбування покарання, тому суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_9 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, і призначає покарання з іспитовим строком, із застосуванням ст. 76 КК України, із покладенням обов`язків. Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З цих же підстав, призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу або обмеження волі, передбачене санкцією ч. 1 ст. 191 КК України, суд вважає неможливим, оскільки воно не буде відповідати меті покарання.
Як зазначено вище, ОСОБА_9 не працює, у зв`язку з чим, призначення покарання у вигляді виправних робіт також є неможливим.
При цьому, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_9 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 191 КК України як альтернативне - позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно із п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009 рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК ( 2341-14 ) зазначено характер посад або вид діяльності (наприклад, статті 286, 287), рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинне відповідати змісту цієї санкції.
Таким чином, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого не за посадою, та не у зв`язку із заняттям ОСОБА_9 певною діяльністю, особи обвинуваченого, інших обставин справи, суд вважає можливим не призначати обвинуваченому ОСОБА_9 додаткове альтернативне покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
При цьому, дійшовши висновку про можливість призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд не вбачає підстав до застосування положень ст. 69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: диск з відеозаписами з камери спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1