Справа № 523/6327/19
Номер провадження:1-кп/521/308/23
У Х В А Л А

22 вересня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний судом м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси, кримінальне провадження № 0000660 від 07.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353 КК України, у відношенні ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353 КК України, у відношенні ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України, ст.357 КК України у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 0000660 від 07.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353 КК України, у відношенні ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353 КК України, у відношенні ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України, ст.357 КК України у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 05.10.2023 року.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Відповідні клопотання були направлені прокурором до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», для вручення обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Проведення судового засідання було визначено у режимі відеоконференції (дистанційного судового засідання) з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» за участю обвинувачених, однак, через технічні причини проведення судового засідання в режимі відеоконференції (дистанційного судового засідання) з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не виявилось можливим.

Обвинувачений ОСОБА_9 відмовився приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Питання проведення розгляду головуючим відбувається на підставі ч. 6 ст. 615 КПК, відповідно до якої: у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому КПК порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Відповідна норма закону надає право суду у випадку не можливості проведення засідання в порядку передбаченому КПК, тобто в тому числі повним складом суду, вважати строк тримання під вартою особи продовженням до вирішення такого питання відповідно до встановленого порядку.

Суд не зміг зібратись повним колегіальним складом, оскільки суддя ОСОБА_13 перебуває на лікарняному, а суддя ОСОБА_14 зайнятий в іншому процесі, у зв`язку з чим, головуючий застосував вищезазначену норму закону, провів аналогію з ч.3 ст.331 КПК України, та вирішив розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою у даному кримінальному провадженні неповним складом колегії.

Необхідність розгляду вказаного клопотання прокурора без участі обвинувачених ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які тримаються під вартою, мотивується наступним.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого пролонговано у встановленому порядку.

Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану, робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Верховний суд в своєму листі від 03 березня 2022 року №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» зазначив, що ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.

Через поважні причини конвоювання обвинувачених до зали судових засідань Малиновського районного суду м. Одеси не здійснюється, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінальних проваджень судом здійснюється дистанційне судове провадження в умовах воєнного стану відповідно до вимог ч.2 ст. 336 КПК України, які передбачають такий розгляд без згоди обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_15 розпорядженню головуючого судді не підкорюється та відмовляється бути присутнім в судовому засіданні дистанційно.

Встановити зв`язок з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» де утримуються обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 через технічні причини не вдалось.

Разом з тим, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, а можливості проведення судового засідання в інший час та спосіб через особливості роботи державних установ через воєнний стан, задіяних в цьому процесі, неможливо.

При цьому суд забезпечив присутність в судовому засіданні захисників обвинувачених ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , переконавшись в тому, що обвинувачені обізнані про порушене перед судом питання.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, просив відмовити у його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_8 виказав думку на розсул суду.

Вислухавши клопотання прокурора, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачуються, у скоєнні злочинів, які, в тому числі, відносяться до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів. Потерпілі та свідки по даному кримінальному правопорушенні ще не допитувались, письмові докази не досліджувалися.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням обставин даної конкретної справи, тривалість тримання обвинувачених під вартою є розумною з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтересу забезпечення права на свободу.

Все вищевикладене свідчить, що тяжкість покарання ще може свідчити про те, що ризик переховування обвинувачених від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).

Крім того, суд встановлює наявність іншого ризику скоєння іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК).

Вказаний ризик підтверджується наявністю судимостей за умисні злочини.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при прийнятті рішення про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує і інші обставини відносно них, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан їх здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків ; майновий стан; розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачуються.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим та обмеження їх конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, який вчинений із застосуванням насильства (розбій), суд вважає за можливе не визначати обвинуваченим розмір застави у кримінальному провадженні.

Щодо клопотання прокурора про обрання продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 суд зазначає наступне.

Так, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 обвинуваченому ОСОБА_12 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Дія відповідного запобіжного заходу зобов`язує обвинуваченого ОСОБА_12 дотримуватись відповідної процесуальної поведінки, зокрема, перебувати за місцем проживання у період з 23.00 год. по 06.00 год. наступної доби, з`являтись до суду за кожним викликом, не перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, а також повинна стримувати обвинуваченого від будь-яких протиправних дій, та дій, що будуть спрямовані на перешкоджання судовому розгляду та виконанню завдань кримінального провадження.

Разом з цим встановлено, що 20.11.2021 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 11,12 ч. 2 ст.115 КК України, у закінченому замаху наумисне вбивство, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

На даний час вказана справа розглядається в Малиновському районному суді м. Одеси.

Тобто ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно підтверджений та його вагомість не може залишатися поза увагою, так як залишення ОСОБА_12 на свободі без суворого та дієвого важелю впливу на його процесуальну поведінку, призвело до причетності ОСОБА_12 до нового кримінального правопорушення.

Таким чином, запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Вказані обставини створюють ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що і у подальшому обвинувачений може вчинити ще нове кримінальне правопорушення.

Крім того, існує ризик того, що обвинувачений може незаконного впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою примусити їх не свідчити у суді або змінити свої покази у подальшому, впливати на інших співучасників, які його викривають.

Також, тяжкість кримінальних правопорушень свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високою імовірністю його поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам, зокрема вчинити нове кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_12 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими.

Тобто, той факт, що будь-яких висновків з попередньої судимості ОСОБА_16 не зроблено, під час перебування справи в суді відносно нього, знов вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, тобто ризик вчинення нових злочинів повністю підтверджений.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний/обвинувачений не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, характеру інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_12 для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надає можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26.06.1991).

Поряд з цим положеннями п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 та обмеження його конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину, який вчинений із застосуванням насильства (розбій), суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177,183, 201, 331, 372, 615 КПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів до 20.11.2023 року, включно, в ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів до 20.11.2023 року, включно, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 60 днів, до 20.11.2023 року, включно, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Не визначати обвинуваченим розмір застави.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1