Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/712/23

Номер провадження: 1-кп/511/135/23

07 червня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.07.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кохтла-Ярве, Естонія, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, з середньою освітою, працюючого КП «Житлово-комунальний сервіс Порто-Франківський» м.Одеса різноробочим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюються в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, - споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Порушенням державного кордону України є перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Так, 27 жовтня 2022 року ОСОБА_4 погодився організувати незаконне переправлення ОСОБА_5 через лінію державного кордону України поза пунктами пропуску. З цією метою 27 жовтня 2022 року ОСОБА_4 на залізничному вокзалі м. Роздільна Одеської області мав зустріти ОСОБА_5 по його прибуттю та доставити на автомобілі до с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області до власного будинку, де останній мав очікувати незаконного скритного переправлення через кордон у зручний час в пішому порядку.

В подальшому ОСОБА_4 , виконуючи свою роль, спрямовану на реалізацію злочинного умислу щодо організації незаконного переправлення громадянина через лінію державного кордону України, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, на виконання свого заздалегідь розробленого плану, 27.10.2022 приблизно о 09:00 годинні на автомобілі марки «FORD» Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до залізничного вокзалу станції Роздільна Одеської залізниці, розташованого в м. Роздільна Одеської області, де зустрівся з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому наказав сісти до автомобілю, на якому прибув до зазначеного місця.

У подальшому, ОСОБА_5 сів до автомобіля марки «FORD» Focus, р.н. НОМЕР_1 , на якому вони попрямували до с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області з метою подальшого незаконного перетину ОСОБА_5 державного кордону України.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, ОСОБА_4 привіз ОСОБА_5 до власного місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого неподалік від лінії державного кордону України, де останній мав очікувати наступних вказівок у подальшому перетині державного кордону України від ОСОБА_4 та мав його перетнути на ділянці кордону в районі прикордонного знаку 0511. Однак перетнути лінію державного кордону України ОСОБА_5 не зміг через його виявлення та затримання працівниками Державної прикордонної служби України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.332 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що 27.10.2022 року він дійсно погодився організувати незаконне переправлення ОСОБА_5 через лінію державного кордону України з Молдовою (ПМР) поза пунктами пропуску. Для цього на автомобілі марки «FORD» Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він користувався на підставі технічного паспорту, приїхав до залізничного вокзалу станції Роздільна, де зустрівся з ОСОБА_5 , якого на автомобілі привіз до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого неподалік від лінії державного кордону України. Далі ОСОБА_5 мав перетнути незаконно державний кордон України поза пунктом пропуску, але не встиг, оскільки їх було затримано прикордонниками. У вчиненому щиро розкаявся.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.332 КК України, як організація незаконного переправлення особи через державний кордон України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується позитивно за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, має сім`ю, має на утриманні двох малолітніх дітей 2013 та 2015 років народження.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 , складеної 19.05.2023 року Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню йомовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Санкцією ч. 1 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

З урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.10.2022 року накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку автомобілю «FORD» Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , майно, а саме: мобільний телефон Samsung A520 F (IMEI -1: НОМЕР_3 , IMEI -2: НОМЕР_4 ) сім картою НОМЕР_5 ; мобільний телефон Redmi Note 11 Pro (IMEI -1: НОМЕР_6 , IMEI -2: НОМЕР_7 ) сім картою НОМЕР_8 .

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.100, ст.174, ст.349, ст. 368, ст. 369- ст.371,ст..373, ст. 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.10.2022 року на тимчасове вилучене майно, а саме: мобільний телефон Samsung A520 F (IMEI -1: НОМЕР_3 , IMEI -2: НОМЕР_4 ) сім картою НОМЕР_5 ; мобільний телефон Redmi Note 11 Pro (IMEI -1: НОМЕР_6 , IMEI -2: НОМЕР_7 ) сім картою НОМЕР_8 .

Речові докази: мобільний телефон Samsung A520 F (IMEI - 1: НОМЕР_3 , IMEI - 2: НОМЕР_4 ) сім картою НОМЕР_5 , мобільний телефон Samsung Galaxy S9 (IMEI-1: НОМЕР_9 ), без сім карти, мобільний телефон NOKIA 3.4 (IMEI -1: НОМЕР_10 , IMEI-2: НОМЕР_11 ) сім картою НОМЕР_12 , мобільний телефон Redmi Note 11 Pro (IMEI -1: НОМЕР_6 , IMEI -2: НОМЕР_7 ) сім картою НОМЕР_8 та мобільний телефон Іphone 4 чорного кольору без сім карти після набрання вироком законної сили, повернути власникам.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1