Кримінальне провадження № 194/1019/23
Номер провадження 1-кп/194/123/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2021 року за №0000132 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Первомайського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні дитину 2010 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді стрільця стрілецької роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, 10.08.2014 року вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, а саме до підрозділу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який дислокувався поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , та не приймав мір до повернення до території підрозділу до 25.06.2021 року, чим фактично - протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував з 10.08.2014 року до 25.06.2021 року, отриманий у зв`язку із цим вільний час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини.

У підготовчому судовому засіданні між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 01.08.2023 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Також сторонами угоди було узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком на 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 з одного боку, прокурор з іншого боку просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 407 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, є нетяжким злочином, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 53, 65, 69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд шляхом опитування обвинуваченого, захисника, прокурора у судовому засіданні переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає вірною юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , та його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

В якості обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст.474 КПК України підстав для відмови в її затвердженні не має.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись 369-371, 373, 374,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду від 01.08.2023 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2021 року за №0000132 (провадження № 1-кп/194/123/23) про визнання винуватості, укладену між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушеннята виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1