Справа № 645/601/23
Провадження № 1-кп/645/79/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за кримінальним провадженням № 0001301 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Урджар, Семипалатинської області, республіки Казахстан, громадянина Україна, офіційно не працюючого, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжений відповідними Указами Президента.

12.05.2022 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у період дії воєнного стану, ОСОБА_4 знаходився у квартирі своєї співмешканки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 узяв із вищезазначеної квартири ключі від гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, відкрив за допомогою ключів двері гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , увійшов всередину та побачив на підлозі бензиновий генератор ТМ «Stark PSG 2500L», що належав потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, шляхом вільного доступу, таємно викрав з приміщення гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: м.Харків, вул. Кулиничівська, 88 бензиновий генератор ТМ «Stark PSG 2500L», вартість якого згідно висновку експерта склала 15 800,00 грн.

У подальшому, із викраденим бензиновим генератором ТМ «Stark PSG 2500L», ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, звернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 15 800, 00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину свою у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 12.05.2022 року при обставинах викладених в обвинувальному акті, із корисливих спонукань, він узяв у своєї цивільної дружини ключі від гаражу, який розташований по АДРЕСА_3 , звідки викрав генератор бензиновий, який належав ОСОБА_6 . Даний генератор він продав. У вчиненому розкаявся.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає доведеною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире розкаяння у вчиненому, оскільки обвинувачений визнав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, офіційно не працює, по місцю проживання характеризується задовільно, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Немишлянським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Верховний Суд у своїй сталій практиці неодноразово зазначав, що загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Підстав для призначення покарання відповідно до положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

При цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав, розкаявся, раніше не судимий, майно потерпілому повернуто і він не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, враховуючи позицію прокурора щодо призначення покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування ним покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід Держави судові витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/121-22/17508-ТВ від 23.12.2022 року в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн 12 коп.

Речові докази:

- керівництво з експлуатації та гарантійний талон на бензиновий генератор ТМ «Stark PSG 2500L» - повернути потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- бензиновий генератор ТМ «Stark PSG 2500L» - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.12.2022, на бензиновий генератор ТМ «Stark PSG 2500L».

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1