УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001176, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 19 травня 2023 року звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року, у кримінальному провадженні №0001176 від 02 лютого 2017 року, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року накладено арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на те, що арешт накладено необґрунтовано, клопотання слідчого про накладення арешту не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, як за його змістом так і за оформленням. Також звертає увагу, що на момент розгляду клопотання жодній особі не повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні, не надано доказів, що майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Арешт накладений на майно перешкоджає реалізувати своє право ОСОБА_5 у повному обсязі. Таким чином, на думку заявника, на теперішній час відсутні підстави накладення арешту на майно.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених. Зазначив про те, що на теперішній час відсутні підстави накладення арешту на нерухоме майно.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення клопотання і скасування арешту майна, подала письмові зааперечення, зазначила, що нею здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні та на час розгляду клопотання про скасування арешту майна досудове розслідування у якому триває. Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка подала клопотання, прокурора, вивчивши клопотання про скасування арешту майна, дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року накладено арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року вбачається, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, відповідно до ст. 170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

13 листопада 2017 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001176 від 02 лютого 2017 року наразі триває.

Необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не відпала. Водночас, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року.

Слідчий суддя вважає, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Крім того, тривалість досудового розслідування виправдовується характером злочину, що розслідується, та обсягом обставин, які необхідно довести при розслідуванні такого злочину.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Особа не позбавлена можливості повторно звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 07 липня 2023 року о 15 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1