Провадження № 1-кп/522/504/23
У Х В А Л А

в порядку ст. 331 КПК України

15 вересня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002895 від 15.10.2018, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисники - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпіла - ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0002895 від 15.10.2018 по обвинуваченню ОСОБА_5 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки в обвинуваченого не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України щодо ОСОБА_5 для продовження виняткового запобіжного заходу - відсутні, тому просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло цілодобово.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 теж заперечив щодо продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений просив обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю та вказав, що намірів переховуватися від суду не має.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

Так, судом раніше було зазначено, що існує ризик, що ОСОБА_5 підозрюючись у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При цьому, відповідно до ст. 23 КПК України та ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на потерпілу свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд бере до уваги тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі визнання його винним, вік та стан його здоров`я, які не перешкоджають знаходження обвинуваченого під вартою.

Зважаючи на вище викладене, суд дійшов висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою, на даному етапі є виправданим.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Крім того, згідно з п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 ставиться у обвинувачення вчинення кримінального правопорушення за ст. 115 КК України суд вважає за можливе не визначати розмір застави.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 331, 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 листопада 2023 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ "Одеський слідчий ізолятор» - до відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя:

Судді: