1Справа № 335/853/23 1-кп/335/465/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду за адресою: вул. Перемоги, 107-Б, м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001247 від 05.10.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіти неповної середньої, неодруженого, не працюючого, не маючого на утриманні будь-яких осіб, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13 вересня 2022 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

- 28.02.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389 КК України до одного року десяти днів обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому порядку, на шлях виправлення е став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин. Так, 04.10.2023 близько 13 год. 20 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у торговій залі приміщення магазину «Сільпо», де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Сільпо-Фуд» (), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 147, вирішив таємно, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, викрасти чуже майно, яке перебуває у власності ТОВ «Сільпо-Фуд».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, перебуваючи в торговому залі вищезазначеного магазину, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу взяв з полиць товар, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме сир «Le Superbe Fondue 41%», вагою 400 г. в кількості 4 штуки, на загальну суму 1202 грн. 00 коп., після чого направився до касової зони.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись на касовій зоні оплатив інший товар та не маючи наміру розраховуватись за сир «Le Superbe Fondue 41%», вагою 400 г. в кількості 4 штуки сховав його до внутрішньої частини своєї жилетки.

В подальшому, ОСОБА_4 , пройшовши касову зону, не розрахувавшись за вищевказаний товар, направився до виходу з магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки, був зупинений працівниками охорони даного магазину з викраденим товаром.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі. Зазначив, що через скрутне матеріальне та сімейне становище, він перебуваючи 04.10.2022 в магазині «Сільпо», який знаходиться на першому поверсі універмагу «Україна» по пр. Соборному в м. Запоріжжі, вирішив взяти з товарної полиці сир для власного вживання. Взяв чотири штуки сиру назви його не пам`ятає, які поклав собі до внутрішньої кишені верхнього одягу. Затим знаходячись на касі він розрахувався за інший товар, а за сир не розрахувався. Далі прослідував до виходу з магазину, але був затриманий його працівниками. Викрадене відразу віддав та не заперечував своєї вини. Просив його суворо не карати, врахувати те, що він щиро розкаявся у скоєному.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, які необхідні для вирішення питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд провадження за його відсутності, просив покарати обвинуваченого на розсуд суду. Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але й переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Також судом враховуються конкретні обставини кримінального правопорушення; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому; дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працюючий, в травні 2023 року був мобілізований до лав ЗСУ, перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 , але станом на 11.08.2023 року наявні відомості про залишення ним місця розташування цієї частини, має визначене зареєстроване місце проживання, раніше був судимий, судимість не знята та не погашена, неодружений, проживав сам, має задовільний стан здоров`я.

Також суд враховує, позицію потерпілої сторони та обвинувачення щодо необхідної міри покарання.

Правопорушенням заподіяну шкоду усунуто шляхом повернення речей, речові докази, відповідно до постанови про визнання речових доказів приєднано до матеріалів кримінального провадження та передано згідно розписки на відповідальне зберігання представнику потерпілого. Потерпіла сторона будь-яких матеріальних вимог до обвинуваченого не висувала, цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений у судовому засіданні визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію відшкодувавши завдані збитки потерпілій стороні; активне сприяння розкриттю злочину, так як останній не відмовлявся від співпраці з працівниками поліції, відразу надав всі необхідні пояснення та не намагався уникнути відповідальності; відшкодування шкоди; виконання громадянського обов`язку щодо захисту держави, оскільки відомостей про засудження його за самовільне залишення військової частини на час розгляду справи не надано.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні до нього покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Згідно ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця. За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2023 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України з застосуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України шляхом повного приєднання до покарання за цим вироком покарання невідбутого за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2022, до 1 року 10 днів обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обтяжуючих вину обставини, наявності судимостей, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при застосуванні до нього покарання пов`язаного з позбавленням волі.

Разом з тим, враховуючи дані особи обвинуваченого ОСОБА_4 , той факт, що він провину свою визнав та розкаявся, має задовільний стан здоров`я, з урахуванням наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, які б його обтяжували, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, та інші обставини справи, зокрема, кількість викраденого та незначну матеріальну цінність таких речей для їх власника, фактичне відшкодування шкоди ще на місце вчинення правопорушення та не втрату товарної якості продуктів харчування, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України наближених до нижньої межі.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Оскільки по справі залучався експерт на проведення товарознавчої експертизи, у зв`язку з чим процесуальні витрати підлягають стягненню з винної особи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, клопотань щодо його обрання до набрання вироком законної сили не надходило. За таких обставин, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цій стадії судового розгляду.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 Кримінального Кодексу України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням положень п.п б) п. 1 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного його затримання на виконання даного вироку після набрання ним законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат в розмірі 377 гривень, 56 копійок.

Речові докази:

- диск CD-R, на якому знаходяться файли відеозаписів від 04.10.2022 з камер спостереження в приміщенні «Сільпо», який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах провадження;

- сир «Le Superbe Fondue 41%», артикул 455815 в кількості 4 шт. переданий на зберігання начальнику охорони ОСОБА_7 залишити у власності ТОВ «Сільпо-Фуд» ().

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1