ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 643/3756/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/663/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування тримання під вартою підозрюваному
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та підозрюваного, з участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора і підозрюваного, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про направлення його для проходження військової служби за призовом під час мобілізації відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що він має право, у порядку ст.616 КПК України, звернутися до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту взяття під варту на підставі цієї ухвали.

Зобов`язано орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання ОСОБА_6 під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст.ст.111, 112 КПК України.

Визначено суму застави у розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень з покладенням у разі внесення застави на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка їх подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисником підозрюваного ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкові від 10 травня 2023 року та про постановлення нової, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник вказує, що жоден з ризиків, які вказані у клопотанні прокурора, не знайшов свого підтвердження.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень. Отже, підстави вважати, що він продовжуватиме свою злочинну діяльність відсутні.

Підозрюваний стверджує, що він не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений у якнайшвидшому розгляді справи.

Вказує, що висновки слідчого судді щодо відсутності у ОСОБА_6 міцних соціальних зав`язків є хибними, оскільки ОСОБА_6 за адресою своєї реєстрації мешкав з дитинства, працює неофіційно, має на утриманні цивільну дружину інваліда ІІ групи та неповнолітню дитину.

На підставі викладеного, вважає, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід є занадто суворим, в той час, як достатньо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор та підозрюваний про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останніх не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001056 від 06 04 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Вказане кримінальне провадження зареєстровне за фактом того, що 05 04 2023 року до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що 05 04 2023 року за адресою м. Харків, вул. Бучми, 38-а, невстановлена особа, у період дії воєнного стану, шляхом вільного доступу, намагалась здійснити крадіжку комунального майна залізної урни.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 10 05 2023 року о 09-40 годині, належним чином вручено повідомлення про підозру.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 04 2023 року о 12-30 годині, у період дії в Україні воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 05-30 годині 19 лютого 2023 року строком на 90 діб., ОСОБА_6 , знаходився на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив біля під`їзду № 5 вказаного будинку металеву урну для сміття, яка була вмонтована в ґрунт. В цей же час у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне особисте збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, діючи повторно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, підійшов до металевої урни, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв її обома руками, та потягнув вгору, витягнувши її з землі, таким чином демонтував металеву урну, вартість згідно висновку експерта - становить 521, 33 грн. Далі, ОСОБА_6 , намагаючи заволодіти вказаною металевою урною, направився в бік буд. АДРЕСА_2 , таким чином виконав усі дії, які вважав за необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак, довести свій злочинний намір та обернути викрадене майно на свою користь ОСОБА_6 не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як біля буд. АДРЕСА_1 , його дії були помічені та припинені працівниками поліції. Так, ОСОБА_6 , намагався спричинити матеріальну шкоду Комунальному підприємству «Жилкомсервіс» на суму 521,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України тобто закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану.

10 травня2023 року слідчий СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, слідчий посилався на долучені до клопотання докази, а саме: протокол огляду місця події від 05 04 2023 року за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 38-А, де у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено металеву урну; протокол огляду предмета, а саме металевої урни від 06 04 2023 року; протокол допиту представника потерпілого КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_10 від 21 04 2023 року; протокол допитів свідків, а саме працівників поліції УПП в Харківській області ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , які підчас патрулюванню помітили та припинили злочинні дії ОСОБА_6 ; висновок експерта за результатами товарознавчої експертизи від 18 04 2023 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 де останній погоджується з формулюванням підозри.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 53 680 гривень, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, а також вчинення останнім кримінального правопорушення, яке є тяжким в умовах воєнного стану.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення останньому розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 53 680 грн.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи захисника підозрюваного про недоведеність жодного з ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти зазначеним в клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученог0 Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Твердження захисника ОСОБА_7 щодо перебування на утриманні у ОСОБА_6 цивільної дружини, яка має інвалідність та неповнолітньої дитини, жодним чином не підтверджені та навіть за підтвердження вказаних фактів, колегія суддів не може взяти їх до уваги, оскільки ці обставини, виходячи із доводів захисника, існували і на час подій, які інкримінуються підозрюваному і вони не стали стримуючим фактором для останнього при вчиненні протиправних діянь.

Істотних же порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Що стосується обґрунтованості призначеного слідчим суддею розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у виді застави та призначення її розміру, викладену у рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року.

У цій справі, ЄСПЛ, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави враховуються обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини ухвали зазначених вище вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, визначив заставу в межах, передбачених вищенаведеним п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, у мінімальному розмірі, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, належним чином обґрунтувавши своє рішення та навівши вичерпні підстави для його прийняття.

На даний час саме такий розмір застави, визначений судом першої інстанції як альтернативного запобіжного заходу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про необхідність, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, особу підозрюваного призначення ОСОБА_6 застави у розмірі саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 грн.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни та обрання більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року про застосування щодо підозрюваного за ч.2 ст. 15 і ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 08 07 2023 року, включно, з визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4