Справа №195/516/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 21.02.2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець: с.Любимівка, Гуляйпільського району Запорізької області, із середньою освітою, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2023 приблизно о 19 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де перебував з дозволу власника ОСОБА_5 та в ході спілкування останні вирішили випити спиртних напоїв, так як довгий час не бачились, та знаходячись в будинку за столом почали розпивати спиртні, при цьому на столі знаходився телефон, який залишила потерпіла ОСОБА_6 .

Після чого, у обвинуваченого ОСОБА_4 , який усвідомлював, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, дію якого продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 року за №341/2022, в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення мобільного телефону, належного ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 наступного дня, 20.02.2023 року, приблизно об 05 годині 00 хвилин, перебуваючи в умовах правового режиму воєнного стану, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , а саме знаючи, що на столі знаходиться мобільний телефон NOKIA G10 моделі TA-1334 DS, належний потерпілій ОСОБА_6 , скориставшись моментом, що власник будинку пішов спати та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виявив та взяв до своїх рук, мобільний телефон NOKIA G10 моделі TA-1334 DS, обвинувачений ОСОБА_4 утримуючи телефон в руках та усвідомлюючи свої дії поклав до своєї кишені та утримуючи при собі викрадений мобільний телефон з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 згідно висновку експерта №923/23 від 22.02.2023 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3999,20 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України за ознаками - таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення в повному обсязі, та підтвердив вищезазначені факти.

Потерпіла ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, в якому зазначено, що вона просить суд, обвинуваченого суворо не карати, дану справу слухати у її відсутність.

Вина обвинуваченого також підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні, а саме: Витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінального провадження №0000044 від 21.02.2023 року (а.п.1-2), якими встановлено, що на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.185 КК України; протоколом прийняття заяви від 20.02.23 (а.п.9); протоколом огляду місця події від 20.02.2023 р. з фото таблицею зображень до нього (а.с.11-15); протоколами огляду речей з фото таблицею зображень до нього, а саме: мобільних телефонів від 22.02.2023 р., 23.02.23 (а.с.20-24,33-38); протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 від 06.04.23 року (а.с.61-63), з якого вбачається, що останній добровільно та свідомо вказує, як він вчинив дане кримінальне правопорушення; постановами про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження від 23.02.2023 р., 06.04.2023 (а.с.44,64); зібраними характеризуючими матеріалами стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.65-72).

Аналізуючи зібрані у даному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Частиною 2ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від24.10.2003року №7«Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні критично оцінив свої дії та запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, з урахуванням позиції потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, та думки прокурора, який в судових дебатах запропонував звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, отже, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням та покладенням відповідно обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства і буде відповідати принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, клопотань про його обрання не надходило.

Цивільний позов не заявлено.

Крім того, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пяти) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (звіт за №923/23 від 22.02.2023 р.),під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у розмірі 220 грн.

Речові докази: мобільний телефон NOKIA G10 моделі ТА-1334 DS3/32, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити в останньої; диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 06.04.2023 залишити в матеріалах даної справи.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 26.04.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1

26.04.2023