Справа № 464/1021/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/355/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, без визначеного місця реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.15, ч.2 ст.156 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2023 року за ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 156 КК України та апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року про виправлення описки, -

встановила:

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.15, ч.2 ст.156 КК України та призначено йому покарання:

за ч.2 ст.156 КК України - позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.156 КК України - позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Зараховано ОСОБА_6 у строк основного покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 23 грудня 2021 року до набрання вироком законної сили з розрахунком один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 23 грудня 2021 року.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 150 000 гривень.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Ухвалено включити відомості відносно ОСОБА_6 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року виправлено арифметичну помилку у вироку Сихівського районного суду м.Львова від 24 березня 2023 року відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.15, ч.2 ст.156 КК України, а саме у частині призначення покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.156 КК України, замість позбавлення волі на строк 6 (шість) років, правильним вважати позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. В іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 09 грудня 2021 року, приблизно о 11:10 год, керуючись умислом на вчинення розпусних дій відносно малолітньої особи, попередньо вдягнувшись у верхній жіночий одяг, щоби мати змогу не привертаючи уваги оточуючих заходити в жіночі туалети, ввійшов у Львівську загальноосвітню школою № 43 І-ІІІ ступенів Львівської міської ради, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Масарика, 9, де піднявся на третій поверх та підійшов до приміщення жіночого туалету. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, ОСОБА_6 увійшов у приміщення туалету, де, скориставшись відсутністю сторонніх осіб поблизу, які могли б завадити його злочинним діям, підійшов до кабінки туалету, в якій у цей час перебувала малолітня потерпіла ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та усвідомлюючи, що перед ним малолітня особа, перегороджуючи вихід з кабінки туалету, звернувся до ОСОБА_9 , назвавшись лікарем, і сказав, що має її оглянути. Після цього ОСОБА_6 , взявши руками за тулуб малолітню ОСОБА_9 , у якої була оголена нижня частина тіла, підняв її, поставив на унітаз, розвернув до себе задом, після чого почав її розглядати. Такі дії ОСОБА_6 тривали декілька хвили - до моменту, коли продзвенів шкільний дзвінок на перерву між уроками і в приміщення туалету почали заходити інші люди, у зв`язку з чим ОСОБА_6 припинив свої дії та негайно залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Окрім цього, 20 грудня 2021 року, приблизно о 17:00 год, ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення розпусних дій відносно малолітньої особи, попередньо вдягнувшись у верхній жіночий одяг, увійшов у Дитячу школу мистецтв № 5 м. Львова, розташовану за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 28, та підійшов до приміщення жіночого туалету, що знаходиться на першому поверсі. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, ОСОБА_6 увійшов у приміщення туалету, де побачив малолітню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в цей час прямувала до виходу з туалету. Зупинившись перед малолітньою ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що перед ним малолітня особа, ОСОБА_6 запропонував їй роздягнутися. Однак, малолітня ОСОБА_12 відштовхнула ОСОБА_6 та зуміла вибігти з приміщення туалету, у зв`язку з чим останній не зміг довести до кінця умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи з причин, які не залежали від його волі.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження. Вважає в діях, в яких його звинувачує прокурор та викладених в обвинувальному акті немає складу злочину, а саме дій сексуального характеру, стороною обвинувачення не надано жодного належного, допустимого, достовірного доказу його винуватості.

Звертає увагу, що потерпіла ОСОБА_12 у своїх показах не вказує на те, що його намір мав сексуальний характер та це не було доведено в суді, вказує, що згідно показів потерпілої він її не затримував, не перешкоджав її пересуванню. Наголошує, що говорив потерпілій закривайся, а не роздягайся.

На думку апелянта ставлення в суді першої інстанції до нього було упередженим, вважає, що було порушено його право на захист.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотань про визнання неналежними доказами, зокрема, відеозапис з камер відеоспостереження школи №43, слідчий експеримент.

Наголошує, що всупереч його згоди судовий розгляд було проведено в режимі відеоконференції, у нього не було можливості, через поганий зв`язок поставити питання свідкам.

Підкреслює, що суд при призначенні покарання порушив вимоги ст. 68 КК України, оскільки максимальний строк покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 156 КК України може становити 5 років та 4 місяці.

Крім цього, вважає, що оскільки більш тяжке кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується було скоєно по АДРЕСА_1 , що відноситься до Шевченківського району м. Львова, то судовий розгляд повинен був відбуватись у Шевченківському районному суді м. Львова.

В доповненнях до апеляційної скарги зокрема зазначає, що стороною обвинувачення не доведено ні об`єктивної, ні суб`єктивної сторони інкримінованого йому злочину, судом не наведено яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність прямого умислу, який є необхідним елементом складу злочину, передбаченого ст. 156 КК України. Стороною обвинувачення не доведено, що він був в школі №43. На думку апелянта, свідки не ствердили, що це був саме він. При цьому, одягу та взуття, які були на особі в школі №43 серед його речей знайдено не було. На місці злочину були знайдені відбитки пальців іншої особи, а не його. Підкреслює, що не доведено і вчинення ним, злочину передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 156 КК України. Вважає, що судом було безпідставно відхилено ряд клопотань сторони захисту, зокрема не проведено портретної експертизи відеозапису з камер спостереження школи №43, не викликано свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , визнання доказів сторони обвинувачення такими, що були зібрані з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме відтворення подій злочину, відеозапис з камер спостереження школи №43. Стверджує, що судом порушено його право на захист, призначив йому захисника проти його волі, якому він заявляв відвід. Підкреслює, що суд був упереджений, було порушено його право на презумпцію невинуватості.

На ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року про виправлення помилки обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу скасувати. Вважає, що суд першої інстанції змінюючи строк покарання вийшов за межі наданих законом повноважень. Підкреслює, що в апеляційній скарзі на вирок він вказував, що суд при призначенні покарання порушив вимоги ст. 68 КК України, оскільки максимальний строк покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 156 КК України може становити 5 років та 4 місяці. Наголошує, що про розгляд ні його, ні його захисника повідомлено не було, вважає, що тим самим було порушено його право на захист. Стверджує, що суд коли оголошував вирок, в мотивувальній частині та резолютивні й частині зазначив, що призначає йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, що виключає усяку можливість описки чи очевидної арифметичної помилки.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг з доповненнями, прокурора, який заперечив апеляційні скарги з доповненнями, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги з доповненнями не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 156 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_6 , незважаючи на невизнання останнім своєї вини підтверджується покладеними в основу вироку:

- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , наданими у порядку ст.225 КПК України та дослідженими у судовому засіданні, яка зазначила, що за 5 хв до закінчення уроку вона вийшла у жіночий туалет по потребі та не зачинила за собою двері у кабінку. Після чого до неї у кабінку зайшла особа чоловічої статі, яка на перший погляд схожа на жінку, оскільки особа була вдягнена у жіноче вбрання, однак по голосу це був чоловік. Цей чоловік закрив двері кабінки туалету, звернувся до неї, назвавшись лікарем, і сказав, що має її оглянути. Після цього цей чоловік взяв її руками за тулуб, підняв її, розвернув до себе задом та почав її розглядати. Нижня частина тіла була оголена. Такі дії тривали декілька хвилин поки не продзвенів шкільний дзвінок на перерву. Після чого цей чоловік покинув приміщення туалету. Зазначила, що в цей час почали заходити інші люди.

- показаннями наданими у судовому засіданні законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , яка зазначила, що 09 грудня 2021 року о 12.35 год вона прибула до ЛЗСШ № 43, що за адресою: м. Львів, вул. Масарика, 9 по виклику вчителя ОСОБА_15 де їй повідомили, що під час другого уроку її дитина ОСОБА_16 вийшла до туалету з дозволу вчителя, де до неї в кабінку туалету увійшов мужчина сказавши що він лікар та почав оглядати дитину, коли продзвенів дзвоник на перерву він залишивши дитину стоявши на унітазі вибіг з вбиральні штовхнувши вчителя, який зайшов і злякав його. Вчитель, яка це побачила одягнула дитину і в шокованому стані дитина побігла до класу, розповівши все класному керівнику. Після чого про вказаний інцидент її повідомили. Аналогічне вбачається також із заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 13 грудня 2021 року;

- показаннями наданими у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , яка працює вчителем у школі № 43, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Масарика, 9, яка вказала, що зайшла у шкільний туалет коли продзвенів дзвоник на перерву, у той час там перебувала вчителька ОСОБА_18 , яка мила відро, прохід у туалеті був маленький і вона відчула сильний поштовх в плече вона обернулася і побачила особу в жіночій куртці з капюшоном (обличчя особи не бачила), яка вибігла з туалету. Після чого вона побачила відкриту кабінку, в якій стояла на унітазі дівчинка без одягу в нижній частині. Дівчинка сказала, що її мацав чоловік який вийшов з кабінки. Після чого вона сказала дівчинці щоб вона йшла до свого класу, який знаходився біля туалету, а сама побігла за цією людиною;

- показаннями наданими у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка працює вчителем у школі № 43, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Масарика, 9, і є класним керівником малолітньої потерпілої ОСОБА_19 , яка надала покази, що в день події ОСОБА_16 відпросилась в кінці уроку до туалету, після чого вона вернулась у клас та плакала. Сказала, що в туалеті її торкався якийсь чоловік. Після чого вони разом пішли до завуча школи та свідок викликала маму дівчинки. Зазначила, що людина яку вони бачили при огляді камер з відеоспостереження і обвинувачений є однією й тією ж самою особою;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка працює вчителем початкових класів ЛЗШ № 43 за адресою: м. Львів, вул. Масарика, 9, яка показала, що бачила в жіночому туалеті особу візуально схожу на жінку, яка була вдягнута в червону куртку, в чорне взуття в масці і окулярах. Свідок зазначила, що людина яку вони бачили при огляді камер з відеоспостереження і обвинувачений є однією й тією ж самою особою;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка працює охоронцем ЛЗШ № 43 за адресою: м. Львів, вул. Масарика, 9, яка надала покази, що бачила по камерах відеоспостереження особу, яка виходила зі школи вдягнута в червону куртку з капюшоном і в чорне взуття;

- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , наданими у порядку ст.225 КПК України та дослідженими у судовому засіданні, яка зазначила, що вона будучи на малюванні у Дитячі школі мистецтв, вийшовши з кабінки жіночого туалету до неї підійшла невідома особа чоловічої статі, візуально на перший погляд була схожа на жінку, оскільки особа була вдягнена в жіночу куртку темно зеленого кольору і високе взуття, була в масці і окулярах, проте по голосу вона зрозуміла, що це був чоловік. Вказаний чоловік загородив їй вихід з туалету і запропонував їй роздягнутися, сказав, що так робить з усіма. Після чого потерпіла відштовхнула цю особу та зуміла вибігти з приміщення туалету;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , яка показала, що до неї подзвонила її донька ОСОБА_12 , яка сказала, що вона будучи на малюванні у Дитячі школі мистецтв, вийшовши з кабінки жіночого туалету до неї підійшов дядько і спитався як її звати і вказаний чоловік загородив їй вихід з туалету і запропонував їй роздягнутися, сказав, що так робить з усіма. Після чого донька відштовхнула цю особу та зуміла вибігти з приміщення туалету. Свідок зазначила, що людина яку вони бачили при огляді камер з відеоспостереження і обвинувачений є однією й тією ж самою особою;

- показаннями законного представника ОСОБА_23 , який показав, що до неї подзвонила його донька ОСОБА_12 , яка сказала, що вона будучи на малюванні у Дитячі школі мистецтв, вийшовши з кабінки жіночого туалету до неї підійшов невідомий чоловік, який був вдягнений у жіночий одяг і запропонував їй роздягнутися, сказав, що так робить з усіма. Після чого донька відштовхнула цю особу та зуміла вибігти з приміщення туалету. Свідок зазначила, що людина яку вони бачили при огляді камер з відеоспостереження і обвинувачений є однією й тією ж самою особою;

- показаннями наданими у судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , яка працює викладачем Дитячої школи мистецтв № 53, яка розташована за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 67/21, яка надала покази, що в день події ОСОБА_12 відпросилась до туалету, після чого вона вернулась у клас дуже стривожена (у пригніченому стані);

- показаннями наданими у судовому засіданні свідка ОСОБА_25 , військовослужбовця Національної гвардії, особою, яка безпосередньо затримувала обвинуваченого ОСОБА_6 , який вказав, що ним разом з його товаришем по службі ОСОБА_26 , при виконанні службових обов`язків, патрулюванні вулиці було побачено підозрілу особу, яка схожа була на особу, що перебуває у розшуку відповідно орієнтування, яким їм було надано органом поліції. Вказана особа була вдягнена в жіночу куртку темно зеленого кольору, світлі джинси і високе чорне взуття з білою підошвою, була в масці і в червоній шапці з бубоном. Чоловік якого вони затримали та обвинувачений є однією й тією ж самою особою;

- даними свідоцтва серії НОМЕР_1 про народження 09 липня 2014 року ОСОБА_9 , батьками якої є ОСОБА_27 та ОСОБА_10 ,

- даними свідоцтва серії НОМЕР_2 про народження 29 серпня 2012 року ОСОБА_12 , батьками якої є ОСОБА_23 та ОСОБА_22 .

- даними висновку психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» від 22 грудня 2021 року за № 6, відповідно до якого опитано малолітню потерпілу ОСОБА_9 віком 7 років, яка поводилась адекватно, пізнавальний і розумовий розвиток відповідає віковій нормі, говорить чіткими словами, вміє вести конструктивний діалог, правильно висловлює думку. Зі слів дитини в шкільному туалеті, коли вона опустила одяг та справляла потребу, до неї зайшов чоловік і доторкався руками. Дитина перелякана та розгублена стояла на унітазі, потім незнайомець вийшов. Дитина пережила стрес, з неприємністю згадує про подію і неохоче про неї розповідає.

- даними висновку психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» від 22 грудня 2021 року за № 7, відповідно до якого опитано малолітню потерпілу ОСОБА_12 віком 9 років, яка поводилась адекватно, пізнавальний і розумовий розвиток відповідає віковій нормі, розмовляє чітко, вміє вести діалог, правильно висловлює думку. Зі слів дитини в туалеті художньої школи до неї підійшов незнайомий, запитав як звати та попросив роздягнутися, пояснивши, що він так робить усім. У розповіді дитина опирається на те, що бачила після події на камері спостереження, так як думала, що людина зайшла в туалет по потребі. Вероніка вибігла з туалету, в силу свого віку дитина не може зрозуміти складність ситуації, можливі подальші дії даної особи. Емоційний стан дитини дещо стривожений, дитина хвилюється і трохи налякана

- даними висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи Львівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» за № 45 від 31 березня 2022 року, за яким малолітня потерпіла ОСОБА_12 : доброзичлива, комунікабельна, здібна до освоєння, утримання та відтворення нового матеріалу, екстраверт; загальний психологічний рівень розвитку відповідає набутому досвіду та отриманому рівню знань; рівень психічного розвитку відповідає фактичному віку; з урахуванням індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та емоційного стану може правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні і давати щодо них відповідні покази; ураховуючи не сформованість психічної діяльності та відсутність сексуального досвіду, не може в повній мірі розуміти характер та значення вчинюваного відносно неї замаху на розпусні дії сексуального характеру ОСОБА_6 за даними матеріалами справи; не встановлено ознак відставання у психічному розвитку, а також аномалій психічного розвитку непатологічного характеру; патологічних схильностей до фантазування та псевдології не встановлено; за своїм психічним та психологічним станом усвідомлювала та сприймала дії ОСОБА_6 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю;

- письмовою заявою обвинуваченого від 22 грудня 2021 року, згідно якої ним у присутності захисника добровільно надано для доручення до матеріалів кримінального провадження власний одяг: куртку зеленого кольору, чоботи чорного кольору з білою полосою по боках підошви, джинси синього кольору, рукавиці сірого кольору. Указані речі оглянуто у відповідності до протоколу огляду предметів із застосуванням засобів фіксації та постановою слідчого від 22 грудня 2021 року визнано речовими доказами по справі із долученням до справи, а ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22 грудня 2021 року накладено арешт із забороною користування та розпорядження вказаним майном. Клопотань про огляд перелічених речових доказів в судовому засіданні від учасників не надходило.

- даними протоколу огляду місця події від 15 грудня 2021 року із відеофіксацією (в присутності понятих, спеціаліста та власника/користувача), у ході якого оглянуто приміщення Львівської загальноосвітньої школи № 43 по вул. Масарика, 9 у м.Львові. На фототаблиці, що є додатком до протоколу огляду місця події, відображено туалетну кімнату школи з проведенням відповідних замірів;

- даними відеозапису на DVD-R диску із камер спостереження із приміщення Львівської загальноосвітньої школи № 43 (м.Львів, вул. Масарика, 9), який надано запит органу слідства, оглянуто слідчим згідно із протоколом огляду речей із відеоінформацією від 04 січня 2022 з фотоскріншотами та у судовому засіданні. З`ясовано, що на такому відображено період часу з 11.06 год по 11.56 год 09 грудня 2021 року, як особа, одягнена в червону подовжену куртку з капюшоном із хутром на голові, сині джинсові штани, високі чорні чоботи із білою підошвою: о 11.06 год заходить у школу, рухається у праву сторону від входу, проходячи повз два бетонних стовпа синього кольору, які з`єднані між собою дерев`яною лавкою, та, зайшовши за другий стовп, пропадає із зображення відеокамери, о 11.35 год пришвидшеною ходьбою направляється до виходу та залишає приміщення школи. Диск постановою слідчого від 04 січня 2022 року визнано речовими доказами по справі із долученням до справи;

- даними відеозапису на 4 DVD-R дисках із камер спостереження із приміщення Дитячої школи мистецтв № 5 м.Львова (м.Львів, вул.Хуторівка, 28), який надано запит органу слідства, оглянуто слідчим згідно із протоколом огляду речей із відеоінформацією від 28 грудня 2021 з фотоскріншотами та у судовому засіданні. З`ясовано, що на такому відображено період часу з 15.00 год по 19.00 год 20 грудня 2021 року, як особа, одягнена в чорну куртку з капюшоном на голові, світлу маску на обличчі, блакитні джинси, чорні чоботи із білою підошвою: о 16.00 год заходить у школу, перебуваючи у приміщенні, обійшла дерев`яний бар`єр із полицями, на якому знаходяться записники (розміщений навпроти вхідних дверей) та прослідувала до наступних дверей, перебуваючи в коридорі, протягом тривалого часу систематично проходить по ньому повз дітей, спостерігаючи за ними та інколи розмовляє по мобільному телефону, а також сідає на лавку, направляється до приміщення туалету школи, після того як увійшла малолітня ОСОБА_12 , перебуває у приміщенні туалету та виходить з нього після того як вийшла малолітня ОСОБА_12 , слідує у напрямку виходу та о 17.04 год виходить з приміщення школи. Диски постановою слідчого від 28 грудня 2021 року визнано речовими доказами по справі із долученням до справи;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 29 грудня 2021 року з додатком - відеозаписом (флешка) до нього, продемонстрованим у судовому засіданні, проведеним за участю обвинуваченого та його захисника, в присутності понятих, а також спеціаліста. У ході слідчого експерименту на місці обвинувачений добровільно з власної волі розповів та показав з відтворенням обстановку та обставини подій 09 грудня 2021 року та 20 грудня 2021 року.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

З врахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.15, ч.2 ст.156 КК України, і викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого доводи про незаконність судового рішення, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не бере до уваги як безпідставні.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо покликань обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що вказаний у вироку епізод з потерпілою ОСОБА_12 не містить ознак діяння, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 156 КК України, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та не бере до уваги, оскільки такий є злочином проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та є суспільно-небезпечним.

Що стосується доводів викладених в апеляційній скарзі стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого: вчинення обвинуваченим згідно із ст.12 КК України тяжких кримінальних правопорушень проти статевої недоторканості малолітніх осіб; особу обвинуваченого, який має судимості за аналогічні кримінальні правопорушення, вчинив дані кримінальні правопорушення маючи непогашені судимості; його вік; відсутність міцних соціальних зв`язків, не працює; захворювань немає; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває, згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 313 від 11 серпня 2022 року ОСОБА_6 на даний час психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, може самостійно реалізовувати своє право на захист, брати участь у судовому розгляді та здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати до них відповідні покази; пом`якшуючою вину обставиною органом досудового розслідування визначено активне сприяння розкриттю злочину; обтяжуючих вину обставини: вчинення кримінальних правопорушень повторно та рецидив. Крім цього, судом прийнято до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

При цьому, стосовно доводів апелянта, які наведені в апеляційних скаргах про те, що суд при призначенні покарання порушив вимоги ст. 68 КК України, оскільки максимальний строк покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 156 КК України може становити 5 років та 4 місяці, при оголошенні вироку суд в мотивувальній частині та резолютивні й частині зазначив, що призначає йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, що виключає усяку можливість описки чи очевидної арифметичної помилки, колегія суддів, вважає за доцільне зазначити, що в даному конкретному випадку мала місце арифметична помилка, виправлення якої не вплинуло на призначене покарання за ст.70 КК України, не погіршує становище засудженого.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у межах санкції інкримінованої йому статті є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі на вирок про порушення права обвинуваченого на захист, то такі колегія суддів оцінює критично, згідно матеріалів кримінального провадження, в ході розгляду справи в суді першої інстанції для захисту обвинуваченого ОСОБА_6 було залучено захисника ОСОБА_28 , 18.05.2022 р. судом першої інстанції прийнято відмову обвинуваченого ОСОБА_6 від захисника ОСОБА_28 , вирішено питання про призначення захисника із регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області. В подальшому обвинуваченому ОСОБА_6 забезпечено захисника ОСОБА_8 . Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01.03.2023 р. відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого про відвід захисника ОСОБА_8 .

Вирішуючи клопотання сторони захисту про призначення судової фотопортретної експертизи відеозаписів з місць події, суд першої інстанції виходив із положень ст.332 КПК України, при цьому зазначив, що зважаючи на достеменні висновки слідчого експерименту та показання самого обвинуваченого у суді, піддавати сумніву, що саме останнього відображено на відеозаписах з місць події, немає, з зазначеним погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянта про те, що кримінальне провадження надійшло до Сихівського районного суду суду з порушенням правил підсудності, при апеляційному перегляді, свого підтвердження не знайшли.

Таким чином доводи апеляційних скарг з доповненнями не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_6 з доповненнями є необґрунтованими й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на позицію, Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку та ухвали.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 156 КК України та ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року про виправлення описки залишити без змін,апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4