Справа № 346/4415/22
Провадження № 1-кп/346/299/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000210 від 09.09.2022 р. відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коломия Івано-Франківської області, українця, громадянина України, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, депутатом не обирався, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою:АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст..89 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 08.09.2022 року близько 18:00 годин перебуваючи в АДРЕСА_2 , на території дачного будинку, де на грунті неприязнених відносин вчинив словесний конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_5 , в ході якого діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання наніс останній один удар правою долонею та один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя потерпілої. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, в ході розгляду справи в судових дебатах заявив, що визнає вину частково. Дав показання, з яких слідує, що він розлучений з потерпілою, з якою має спільну дитину. Відсутність порозуміння з потерпілою щодо можливості спілкування з дитиною призводить до постійних конфліктів. 08.09.2023 після 18-00 він прийшов на дачу по вул..Пушкіна в м.Коломия, з метою запитати у потерпілої коли він може зустрітися з дитиною. На подвір`ї сиділи майстер ОСОБА_8 та потерпіла. Після його запитання потерпіла почала кричати, ображати його та підскочила до нього. Він захищаючись, підняв вгору руки, ударів їй не наносив, хоча допускає, що міг дати ляпаса. Після чого потерпіла забігла до будинку, а коли вийшла через декілька хвилин, то була із синцями на обличчі. Раніше дійсно у нього був конфлікт із потерпілою, і він дійсно був засуджений за ч.1 ст.122 КК України за заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Просив суворо його не карати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що більше п`яти років розлучена з обвинуваченим, з яким вони мають спільну дитину. Обвинувачений сплачує аліменти на утримання дитини, але допускає заборгованість. 08.09.2022 вона перебувала на власній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 , де йде будівництво будинку. Цього дня ввечорі разом з ОСОБА_9 , який виконував роботи по штукатурці, вони сиділи на подвірї та обговорювали питання з будівництва. Прийшов обвинувачений, розпочав словесний конфлікт на грунті ревнощів та можливих побачень з дитиною, після чого наніс їй один удар правою долонею по лівій частині обличчя. Вона відскочила в бік, але обвинувачений продовжив побиття та наніс їй удар колаком правої руки в обличчя під ліве око. В неї запаморичолося в голові, вона захиталася та вдарилася правим боком та правим стегном об дерево, після чого зайшла до будинку, рятуючись від агресора. Через 10-15 хвилин вийшла на двір, де обвинувачений продовжив спілкувався з ОСОБА_10 , який жодним чином не втрутився в конфлікт, не намагався зупинити побиття. Ще раз сказала обвинуваченому, щоб він йшов на війну, якщо хоче битися, залишив її в спокої, та пішла в будинок, а обвинувачений через певний час залишив подвір`я. До поліції із заявою про спричинення їй тілесних ушкоджень звернулася наступного дня. Така агресивна поведінка обвинуваченого щодо неї розпочалася після народження дитини в 2014 році, мали місце побиття і раніше, а саме п`ять років тому, за що обвинувачений був засуджений. Вона зараз боїться за своє життя, лякається чоловіків, схожих зовні на обвинуваченого, відчуває себе невпевнено.

Окрім показів потерпілої, вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом, які судом визнані належними та допустимими, а саме:

*Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.09.2022, відповдно до якого потерпіла ОСОБА_5 заявила, що 08.09.2022 близько 18.00 годин ОСОБА_6 , прийшов на територію її дачного будинку в АДРЕСА_2 , де розпочав словесний конфлікт, висловлювався нецензурною лайкою та завдав два удари долонею по обличчю, спричинив тілесні ушкодження (а.пр.70).

*Висновком судово-медичного експерта №118 від 12.09.2022 та додатковим висновком судово-медичного експерта №123-118-д від 03.10.-21.10.2022, відповідно до яких:

- у потерпілої ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а саме: сінець в межах лівих орбітальної та виличної ділянок, синець в ділянці верхньої губи ліворуч, з розривом слизової оболонки верхньої губи, синці в ділянках правої бокової поверхні черевної стінки та зовнішньої поверхні правого стегна; та тілесні ушкодження, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, а саме закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку.

-Вазані тілесні ушкодження могли утворитися від щонайменш чотириразової дії (від ударів або тиснень) в зазначені вище ділянки тіла потерпілої тупих твердих предметів.

-З урахуванням локалізації, характеру та морфології наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 та даних «історії хвороби» та відомих часових даних події строк утворення вказаних тілесних ушкоджень може складати від 1 до 4 діб від моменту проведення СМЕ (12.09.2022 року), що не суперечить терміну спричинення тілесних ушкоджень потерпілій вказаному дізнавачем в описовій частині постанови (08.09.2022 року).

-Можливість утворення всіх наявних тілесних ушкоджень внаслідок одномоментного падіння потерпілої з вертикального чи близького до нього положення тіла на площині з ударом до її твердої поверхні виключається (а.пр.71-72, 73-74).

*Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2022 за участю потерпілої ОСОБА_5 , з фото таблицею до нього, під час якого потерпіла ОСОБА_5 за допомогою статиста на місці вчинення кримінального правопорушення показала місце її розташування по відношенню до обвинуваченого під час нанесення їй ударів та механізм їх нанесення. Так, потерпіла показала, що обвинувачений наніс їй удар правою долонею в ліву ділянку обличчя, коли вона сиділа, а обвинувачений стояв обличчям до неї. Після того, потерпіла показала, що обвинувачений наніс їй удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, після того як вона встала (а.пр.75-78).

*Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2022 за участю свідка ОСОБА_9 , з фото таблицею до нього, під час якого свідок за допомогою статиста на місці вчинення кримінального правопорушення показав місце розташування потерпілої по відношенню до обвинуваченого, під час нанесення їй ударів та механізм їх нанесення. Так, свідок показав, що обвинувачений наніс удар потерпілій правою долонею в ліву ділянку обличчя, коли вона сиділа, а обвинувачений стояв обличчям до неї. Після того, свідок показала, що обвинувачений наніс удар потерпілій кулаком правої руки в ділянку обличчя, після того як вона встала (а.пр.79-82).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій, що спричинило короткочасний розлад її здоров`я беззаперечно доведена показаннями потерпілої, які є послідовними та логічними, ідентичні її поясненням, що надані під час звернення із заявою про вчинене кримінальне правопорушення та під час слідчого експерименту, і повністю узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні висновками судово-медичної експертизи щодо кількості, характеру, морфології, локалізації, часу та механізму утворення тілесних ушкоджень, з протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 щодо обставин кримінального правопорушення (місця, часу, способу, механізму, локалізації та кількості ударів, особи винуватця та потерпілої).

Невизнання обвинуваченим своєї вини, суд оцінює критично, як намір уникнути відповідальності, оскільки його покази щодо не заподіяння ним потерпілій тілесних ушкоджень та вчинення ним дій з метою захисту від дій потерпілої не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами.

Отже, злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачемого відповідно до п.6-1 ч.1 ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком, характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного. Так суд враховує, що обвинувачений має погашену судимість, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за спричинення тяжких тілесних ушкоджень та за спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень зокрема потерпілій ОСОБА_5 , що підтверджується вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.06.2018, яким ОСОБА_6 , засуджений за ч.1 ст.122 КК України до двох років виправних робіт із відрахуванням 20% із суми заробітку щомісячно в дохід держави (а.пр.83-84);на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.пр.88-89); не працює, що підтверджується наданою обвинуваченим копією трудової книжки (а.пр.97-99). Суд враховує також ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме відсутність визнання своєї вини та каяття у вчинених діяннях. При цьому суд вважає, що заява обвинуваченого про часткове визнання вини не є щирою та усвідомленою, заявлена під тиском вагомих доказів його винуватості та наполягань захисника, не свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд. Крім того, при призначенні покарання суд бере до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявность однієї обтяжуючої покарання обставини, а самевчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

При цьому, суд не враховує позитивну характеристику обвинуваченого за місцем його проживання, надану головою ОСББ «Лисенка 36,38» ОСОБА_11 від 14.09.2022 та 09.05.2023, вважає, що дана характеристика не є об`єктивною при розкритті позитивних та негативних сторін обвинувачениого, а при викладені якостей останнього штучно створений його позитивий образ. До такої думки суд прийшов виходячи з того, що надані суду характеристики складені та підписані головою ОСББ «Лисенка 36,38» ОСОБА_11 , яка є співмешканкою обвинуваченого, про що в судовому засіданні підтвердив обвинувачений ОСОБА_6 , та є зацікавленою особою (а.пр.92, 93).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваенму, суд також враховує позицію потерпілої, яка підтримала позицію сторони обвинувачення, висловлену в дебатах щодо цього, та просила призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді арешту, оскільки більш м`які види покарання (штраф, громадські роботи або виправні роботи) не будуть ефективними для досягнення мети покарання, призначення таких видів покарання є недоцільним через неможливість його виконання з урахуванням даних про особу обинувачвеного та вимог ст..ст.53, 57 КК України. В той же час покарання у виді обмеження волі суд вважає надміру суворим та неспівмірне вчиненому кримінальному правопорушенню.Отже, на переконання суду покарання у виді арешту буде необхідним та достатнім для досягнння мети покарання не лише кари обвинуваченого за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк три місяці.

Строк відбування покарання рахувати з часу його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя ОСОБА_1