Провадження №1-в/127/610/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

Колегія суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну не відбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі строковим покаранням, -

ВСТАНОВИЛА:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про дострокове звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі, мотивуючи це тим, що він засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 03 листопада 2005 року за п.п. 6,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263 70 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 18 січня 2007 року, вирок Апеляційного суду Донецької області від 03.11.2005 залишено без змін.

Засуджений вважає, що довічне позбавлення волі не відповідає міжнародним стандартам та практиці Європейського суду з прав людини, що було констатовано, зокрема, 12 березня 2019 року у справі «Пєтухов проти України № 2» (справа № 41216/13), а тому строк його покарання має бути змінений на підставі ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. На переконання засудженого, практика Європейського Суду з прав людини та Європейська конвенція з прав людини та основоположних свобод є джерелом права, і, відповідно до Конституції України, являється частиною національного законодавства, а отже наявні усі законні підстави для вирішення його клопотання.

В судовому засіданні засуджений змінив свої вимоги, просив суд замінити йому невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, засуджений вважає, що є законні підстави для задоволення його клопотання.

Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання засудженого.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого. Суду пояснив, що відповідно до підпункту 6 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», статей 81, 82 Кримінального кодексу України, частин дванадцятої та тринадцятої статті 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, абзацу третього пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за № 116/39172 затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого». Цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого. Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, зазначив що згідно витягу з протоколу №10 від 06.04.2023 комісією ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» підсумовано загальну кількість балів розділів II-VI, яка становить «39» балів, що свідчить про те що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, не довів своє виправлення та не може бути представлений до заміни покарання, умовно-дострокове звільнення за ст.ст. 81, 82 КК України - 60 балів. Доповнив, що відповідно до характеристики на засудженого від 07 квітня 2023 року: за час тримання в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» з 15.03.2005 по 24.03.2005, з 04.04.2005 по 16.06.2006, з 27.12.2018 по 22.09.2019, з 07.11.2019 по 21.04.2012 до ОСОБА_7 стягнення не застосовувались, один раз заохочувався. За час тримання в державній установі «Донецька установа виконання покарань (№ 5)» з 24.03.2005 по 04.04.2005, з 16.06.2006 по 14.01.2007, з 27.01.2007 по 04.06.2009 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочення не застосовувались. За час тримання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 14.01.2007 по 27.01.2007, з 14.06.2018 по 22.07.2018 стягнень та заохочень не мав. За час тримання в державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)» з 04.06.2009 по 05.07.2017, з 16.08.2018 по 25.10.2018, з 14.12.2018 по 27.12.2018 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочення не застосовувались. За час тримання в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» з 05.07.2017 по 14.06.2018, з 22.07.2018 по 16.08.2018, з 25.10.2018 по 14.12.2018, з 22.09.2019 по 07.11.2019 стягнень та заохочень не мав. В державну установу «Вінницька установа виконання покарань (№1)» прибув 21.04.2022 де і знаходиться по теперішній час. За час відбування покарання характеризується посередньо. Заходи стягнення і заохочення не застосовувались. На виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з-відсутністю достатнього обсягу робіт. Вважає, що головною умовою прийняття рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення за весь період відбування покарання, однак, засуджений характеризується посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, вважає що він на шлях виправлення не став, а тому застосування ст. 82 КК України є недоцільним, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 03.11.2005 апеляційним судом Донецької області за ст. 187 ч.4 , ст. 263 ч.1, ст. 115 ч.2 п.п. 6, 12, 13, 70 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 18.01.2007 вирок залишено без змін. Ухвалою Роменського міськрайоиного суду Сумської області від 22.03.2018 у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.12.2004 по 18.01.2007 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За вимогами ч.1 ст.533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п.п. 2, 3, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України» від 12 березня 2019 року з метою усунення цієї системної проблеми Міністерством юстиції розроблено та 18 жовтня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закони України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», які набрали чинності 06 листопада 2022 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з правилами ч.ч. 3, 12, 13 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст.ст. 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі. Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення. Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Засуджена особа, якій покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначено в порядку заміни більш м`яким покаранням та в якої настало право на застосування умовно-дострокового звільнення, додатково повинна подати до суду звіт про виконання індивідуального плану виправлення та ресоціалізації під час відбування більш м`якого покарання, у тому числі аналіз причин успішності або неуспішності виконання заходів, передбачених зазначеним планом.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 від 07 квітня 2023 року, згідно якої засуджений має п`ять стягнень та одне заохочення.

Таким чином, клопотання засудженого про заміну покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк до задоволення не підлягає.

Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що заміна невідбутої частини покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, має стягнення та одне заохочення. На підставі матеріалів особової справи засудженого суд дійшов до висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, його клопотання є необґрунтованим, застосування до нього ст. 82 КК України на даній стадії відбування покарання буде суперечити меті призначеного покарання.

Керуючись вимогами ст. 82 КК України, ст. 395, п.2 ч.1 ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя доповідач:

Судді: