УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000683 від 24.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000683 від 24.04.2023 року щодо посадових осіб Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, які вимагають неправомірну вигоду за позитивне рішення у складанні іспиту на отримання посвідчення судноводія торгівельного, річкового судна, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до СУ ГУНП в Одеській області надійшли матеріали УСБУ в Одеській області щодо можливої причетності посадових осіб одного з підрозділів Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, дислокованих в Одеській області, до отримання неправомірної вигоди.

Досудовим розслідуванням встановлено, що члени та секретар кваліфікаційної комісії з підтвердження кваліфікації судноводія торгівельного судна, яке допущено до плавання річковими внутрішніми водними шляхами Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, організували протиправну схему направлену на одержання неправомірної вигоди з громадян України (моряків) за позитивне рішення щодо складання іспиту на отримання посвідчення судноводія торгівельного судна, яке допущено до плавання судноплавними внутрішніми водними шляхами.

В склад комісії входять: голова комісії ОСОБА_5 , секретар комісії ОСОБА_6 та члени комісії: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В ході проведення досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_11 , який надав покази щодо посадових осіб Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, які вимагають неправомірну вигоду за позитивне рішення у складанні іспиту на отримання посвідчення судноводія торгівельного, річкового судна.

Працівниками УСБУ в Одеській області було встановлено, що до організації протиправної схеми з отримання неправомірної вигоди з моряків за одержання/подовження посвідчення судноводія торгівельного судна, ОСОБА_6 , як посередників в отримані неправомірної вигоди від моряків також можливо залучає ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, 01.09.2023 року в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone» та сім-карту № НОМЕР_1 .

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власниця майна ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилася, проте від її представника надійшла до суду заява, в якій він просив розглянути клопотання у його відсутність.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000683 від 24.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання.

Органом досудового розслідування встановлено, що до організації протиправної схеми з отримання неправомірної вигоди з моряків за одержання/подовження посвідчення судноводія торгівельного судна, ОСОБА_6 , як посередників в отримані неправомірної вигоди від моряків також можливо залучає ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, 01.09.2023 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone» та сім-карту № НОМЕР_1 .

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучений під час обшуку мобільний телефон відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, так як належить особі, яка імовірно залучалася до протиправної діяльності в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000683 від 24.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 01.09.2023 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-мобільний телефон марки «Iphone»;

-сім-карту № НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1