Код суду 233 Справа № 233/1568/23
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Клінци Брянської області рф, є громадянином України, має середню освітою, вдівець, пенсіонер, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як вимушено переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,
17 січня 2023 року, у денний час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , проходив біля дитячого садку «Альонка», який розташований на перехресті вулиці Магістральна та вулиці Павлодарська у м. Костянтинівка Донецької області, де на землі виявив оборону осколкову гранату типу Ф-1 з приєднаним запалом типу УЗРГМ-2. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання бойових припасів. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що виявлений ним предмет є бойовим припасом, придбання, зберігання і носіння якого без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, в порушення вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України» від 21.08.1998 № 622, підняв з землі корпус ручної осколкової оборонної гранти типу Ф-1 з приєднаним запалом типу УЗРГМ-2, щоб перенести до місця свого мешкання, тим самим здійснив незаконне придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
У вказаний день та час, на вищевказаному місці, ОСОБА_5 , діючи незаконно, умисно, без передбаченого законом дозволу, поклав до кишені своєї куртки бойовий припас та переніс його до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим здійснив незаконне носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, після чого поклав його на підвіконня в приміщенні спальні №1 будинку зазначеного домоволодіння та став незаконно, умисно зберігати бойовий припас, без передбаченого законом дозволу.
24 січня 2023 в період часу з 10 годин 30 хвилин до 11 години 45 хвилини, в ході проведення встановленого законом порядку огляду місця події, а саме: домоволодіння АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_5 працівниками ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, було виявлено та вилучено:
-споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин;
-модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв.
Споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал ручних осколкових гранат типу УЗРГМ-2 у конструктивному поєднанні утворюють оборону осколкову гранату типу Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів промислового виготовлення.
Тим самим, придбання та зберігання ОСОБА_5 , бойових припасів здійснено без передбаченого законом дозволу та в порушення вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України» від 21.08.1998 №622, відповідно до положень яких вказані вище вибухові речовини відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.
Таким чином, ОСОБА_5 скоїв придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.
Під час досудового розслідування між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним на той час ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 06 квітня 2023 року була укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого фізичним особам шкода не завдана.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на медичних обліках за місцем проживання не перебуває, є пенсіонером, за місцем проживання характеризується позитивно.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 4 років позбавлення волі є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки відсутні відомості щодо нього, які б давали підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судові експертизи фахівцями Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 1887,80 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосований.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 06 квітня 2023 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн 80 коп. процесуальних витрат.
Речові докази: корпус гранати Ф-1 в кількості 1 шт. та запал типу УЗРГМ в кількості 1 шт., знищені шляхом підриву відповідно до акту №80 від 01.02.2023 року, вважати знищеними.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1