Дата документу 25.04.2023 Справа № 937/2173/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/2173/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/10/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Херсон) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Мелітополі, ОСОБА_7 від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000024 від 06 лютого 2015 року.

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Херсон) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Мелітополі, ОСОБА_7 від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000024 від 06 лютого 2015 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим у повному обсязі, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини, допитано свідків та надано оцінку всім зібраним та перевіреним доказам і не здобуто доказів вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.376, ч.1 ст.377 КК України. Постанова слідчого вмотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження, і направити матеріали провадження до СУ ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополі для організації розслідування.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя ОСОБА_1 , проявляючи надмірний формалізм при розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0000024, безпідставно, поза межами своїх повноважень, зазначила про те, що зібрані у кримінальному провадженні докази не свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Такі висновки слідчого судді суперечать фактичним обставинам, а також диспозиції ч.2 ст.376, ч.1 ст.377 КК України.

Постанова слідчого СУ ТУ ДБР від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження за своїм змістом, стилістикою, структурою та мотивуванням фактично є копією попередніх дев`яти незаконних постанов про закриття кримінального провадження, які скасовані слідчими суддями.

Внаслідок грубого порушення слідчим ДБР імперативних приписів ст.129-1 Конституції України, невідповідності проведеного досудового розслідування та висновків слідчого вимогам ст.ст.2,93,94 КПК України, ст.ст.1-3, 5, 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», проведене досудове розслідування не може вважатися безстороннім і сумлінним, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0000024 законною і обґрунтованою.

Прокурор у призначені судові засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю не заявляв.

У судові засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 також не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, підтримав цю скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає не в повній мірі, з огляду на таке.

Як убачається зі змісту постанови від 30 липня 2021 року та з матеріалів кримінального провадження, слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Херсон) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Мелітополі, ОСОБА_7 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від за ч.ч.1,2 ст.376, ч.1 ст.377 КК України на підставі заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Із заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення убачається, що Херсонський міський голова ОСОБА_9 05 лютого 2015 року висловлював їй погрози щодо насильства, знищення, пошкодження майна судді у випадку неприйняття нею бажаного для нього рішення в адміністративній справі про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ректора Херсонського державного університету ОСОБА_10 за ст.172-7 КУпАП.

Із заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину, убачається, що колишній голова Дніпровського районного суду м.Херсона ОСОБА_11 втручався в діяльність судді ОСОБА_8 з метою перешкодити виконанню нею службових обов`язків або добитись винесення неправосудного рішення, вчинене особою з використанням свого службового становища.

За результатами досудового розслідування 30 липня 2021 року слідчим ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 06 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376, ч.1 ст.377 КК України, в діянні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України.

29 жовтня 2021 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в якій просив вказану постанову скасувати.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 .

Слідчий суддя дійшов висновку про те, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є законним та обґрунтованим.

Переглядаючи вказану ухвалу слідчого судді, колегія судді звертає увагу на таке.

Згідно з постановою слідчого, допитана як потерпіла суддя Дніпровського районного суду м.Херсона ОСОБА_8 показала, що 17 січня 2015 року їй до провадження надійшли матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_10 за ст.172-7 КУпАП, та було призначене судове засідання на 06 лютого 2015 року. В свою чергу 05 лютого 2015 року близько 11:20 годин ОСОБА_8 викликав до свого кабінету голова Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_11 . Зайшовши до кабінету №510 ОСОБА_11 , потерпіла побачила ОСОБА_11 та мера м. Херсона ОСОБА_9 , ОСОБА_11 запропонував присісти, а сам без жодних пояснень вийшов із кабінету, зачинивши за собою двері та залишивши її наодинці з ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_9 почав говорити ОСОБА_8 , що він являється господарем міста Херсона, та хвилюється за порядок у місті Херсоні. У провадженні ОСОБА_8 є адміністративна справа щодо колишнього ректора.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_6 , встановлено, що 05 лютого 2015 року у службовому кабінеті голови Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_11 , Херсонський міський голова ОСОБА_9 , зустрівся з суддею вказаного суду ОСОБА_8 , яку запросив до кабінету голова суду ОСОБА_11 та під час розмови ОСОБА_9 , на думку ОСОБА_6 , нібито висловив погрози фізичної розправи та знищення майна, на адресу ОСОБА_8 з метою ухвалення потрібного судового рішення у адміністративній справі про корупційне діяння бачене ст.172 -7 КУпАП відносно ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_6 також зазначає, що суддя ОСОБА_8 06 лютого 2015 року звернулась із заявою до прокуратури Херсонської області про вчинення злочину проти правосуддя ОСОБА_9 . Крім того, свідок вважає, що вказаний злочин був вчинений у службовому кабінеті голови Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_11 , за активного його сприяння у цьому сторонній особі ОСОБА_9 . На думку свідка, голова зазначеного суду ОСОБА_11 незаконно, за відсутністю обґрунтованих підстав, викликав у свій службовий кабінет суддю ОСОБА_8 і без будь-яких застережень, залишив у кабінеті наодинці зі сторонньою особою, ОСОБА_9 , який втрутився в діяльність судді. Голова Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_11 використовуючи своє службове становище, умисно, всупереч ст.126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», скликав збори суддів Дніпровського районного суду м. Херсона, які вийшли за межі повноважень органу суддівського самоврядування, і розглянули постанову про самовідвід судді ОСОБА_8 від 05 лютого 2015 року, та 12 березня 2015 року, голова Дніпровського районного суду Херсона ОСОБА_11 , використовуючи своє службове становище, умисно, всупереч ст.126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», скликав збори суддів Дніпровського районного суду м. Херсона, які вийшли за межі повноважень органу суддівського самоврядування, і розглянули постанову про самовідвід судді ОСОБА_8 від 12 березня 2015 року, а також за час перебування судді ОСОБА_8 на лікарняному з 06 лютого по 06 березня 2015 року адміністративна справа про корупційне діяння, передбачене ст.172-7 КУпАП щодо ОСОБА_10 , за усним розпорядженням голови Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_11 , умисно, всупереч п.3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу, на автоматичний перерозподіл серед інших суддів, не передавалась, внаслідок чого було порушено строки накладання адміністративного стягнення передбачені ст.38 КУпАП, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з показаннями свідка Херсонський міський голова ОСОБА_9 , орієнтовно 04-05 лютого 2015 року до нього на прийом прийшли представники «Самооборони Херсона» та «Правого сектору» із заявками на проведення мітингів перед будівлею Дніпровського районного суду м.Херсона. Мітинги дані представники громадськості мотивували тим, що 06 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона буде розглядатись справа по звинуваченню колишнього ректора ХДУ ОСОБА_10 у вчиненні корупційних діянь та до них дійшли обґрунтовані чутки, що по даній справі буде прийнято заангажоване та упереджене рішення, суддя хоче безпідставно звільнити останнього від відповідальності. Також пояснив, що справді 05 лютого 2015 року близько 11 години мав у кабінеті голови Дніпровського районного суду м. Херсона розмову із суддею ОСОБА_8 , під час якої висловив стурбованість громадськості щодо об`єктивності та законності розгляду справи відносно ОСОБА_10 та він особисто ОСОБА_8 та її майну не погрожував та не надав жодного натяку на будь-які погрози, ОСОБА_8 невірно трактує його слова.

Під час досудового розслідування допитані і інші свідки, в т.ч. працівники суду, та виконані інші слідчі та процесуальні дії.

Наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, на які послався слідчий в оскаржуваній постанові, підтверджується факт візиту міського голови ОСОБА_9 до Дніпровського районного суду м.Херсона з приводу конкретної судової справи, яка перебувала у провадженні судді цього суду ОСОБА_8 , а також факт подальшого запрошення останньої головою суду ОСОБА_11 з приводу зазначеної справи до свого службового кабінету, де в цей час перебував ОСОБА_9 , а також факт залишення ОСОБА_11 за зачиненими дверима у своєму службовому кабінеті віч-на-віч судді ОСОБА_8 та міського голови ОСОБА_9 .

Також матеріалами цієї справи підтверджується, що після спілкування з міським головою суддя ОСОБА_8 заявила собі самовідвід у вказаній справі з підстав, зазначених нею у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, та повідомила про вказаний факт заступника голови суду, а також звернулася до прокуратури із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.376, 377 КПК України.

Отже, дії ОСОБА_8 , як і її показання, із самого початку були послідовними.

Проте, слідчий відкинув показання ОСОБА_8 , вказавши, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 дійсно запросив ОСОБА_8 до свого службового кабінету, де знаходився ОСОБА_9 , але під час розмови присутній не був, вийшовши з кабінету, ніяких погроз не виказував, про зазначене провадження не спілкувався, не вимагав чи пропонував винести будь-яке рішення у вказаному провадженні.

При цьому слідчий не проаналізував здобутих доказів у їх сукупності та надав цим доказам вибіркову оцінку, в тому числі не відображені всі показання потерпілої ОСОБА_8 .

З оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження убачається, що слідством так і лишилось не з`ясованим, з якою метою голова Дніпровського районного суду ОСОБА_11 запросив до свого службового кабінету суддю ОСОБА_8 , і з яких мотивів залишив суддю за зачиненими дверима з раніше їй незнайомим ОСОБА_9 .

В постанові зазначено, що ОСОБА_11 відмовився повторно надавати показання на підставі ст.63 Конституції України.

Проте, його попереднім показанням оцінка не надана у сукупності з іншими доказами.

Також не проаналізовані і не відображені в оскаржуваній постанові показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 .

Окрім того, відсутні висновки органу досудового розслідування з приводу того факту, що Херсонський міський голова ОСОБА_9 не повідомив у правоохоронні органи про проведення 05 лютого 2015 року біля Суворівського районного суду м.Херсона по вул.Маяковського, 6/29 масових акцій активістами, а замість цього особисто у вказаний день прийшов до голови Дніпровського районного суду м.Херсона ОСОБА_11 , який під час цього візиту викликав до свого службового кабінету суддю ОСОБА_8 , у провадженні якої перебувала певна судова справа.

В свою чергу, на необхідність з`ясування всіх вищевказаних обставин неодноразово вказували слідчі судді у своїх ухвалах, якими скасовано попередні постанови слідчих про закриття кримінального провадження.

Проігнорувавши вказівки слідчих суддів, слідчий замість цього вдався до аналізу медичних діагнозів потерпілої ОСОБА_8 , а також окрім іншого вказав на те, що під час слідства встановлено, що остання після спілкування з ОСОБА_9 05 лютого 2015 року у кабінеті №510 голови суду ОСОБА_11 того ж дня продовжила проводити розгляди судових справ, що підтверджується показаннями її секретаря ОСОБА_14 та помічника судді ОСОБА_15 .

При цьому, з вказаного формулювання не зрозуміло, що ці обставини, на думку органу досудового розслідування, підтверджують чи спростовують.

Окрім того, слідчий дійшов висновку, що допитані в якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 підтвердили показання свідка ОСОБА_9 про те, що заяви на проведення мітингу він отримав на особистому прийомі від представників громадських формувань «Самооборона Херсона» та «Правий сектор».

Проте, не надано жодної оцінки тому факту, що вказані звернення не пройшли відповідної реєстрації.

Не здійснивши повного і всебічного з`ясування обставин кримінального провадження та не проаналізувавши належним чином здобуті під час досудового розслідування докази, за наслідками проведеного досудового розслідування слідчий дійшов висновку, що обставини, які встановлені в ході досудового розслідування, зібрані докази у своїй сукупності не дають достатніх підстав зробити висновок для твердження, що діяннях ОСОБА_9 та ОСОБА_11 містяться ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.376, ч.1 ст.377, ч.2 ст.376 КК України, а саме втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення, погрози вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо судді у зв`язку з їх діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя.

В той же час, як вже неодноразово вказувалось слідчими суддями в ухвалах про скасування попередніх постанов про закриття цього кримінального провадження, об`єктом злочину, передбаченого ст.376 КК України, є інтереси правосуддя в частині реалізації конституційного принципу незалежності суддів при здійсненні судочинства. Об`єктивна сторона злочину полягає у втручанні в діяльність судді. Злочин вважається закінченим з моменту здійснення впливу на суддю, незалежно від того, чи вдалося винному перешкодити судді у виконанні ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення.

При цьому втручання у діяльність судді може бути здійснено у будь-якій формі.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.377 КПК України, є встановлений законом порядок здійснення правосуддя в частині діяльності судді, народного засідателя чи присяжного. Додатковим обов`язковим його об`єктом, залежно від конкретної форми злочину, виступає психічна та фізична недоторканість особи та її здоров`я.

Всупереч вказівкам слідчих суддів, слідчим взагалі залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_9 відвідав суд у вказаний день не за судовою повісткою, а з власної ініціативи та з приводу конкретної справи, до якої він жодного відношення не має, та яка перебувала у провадженні судді ОСОБА_8 , та у поза процесуальний спосіб спілкувався з приводу цієї справи із зазначеною суддею у службовому кабінеті голови суду ОСОБА_11 , який, як убачається з матеріалів провадження, і викликав суддю до цього кабінету у зв`язку із візитом ОСОБА_9 .

Викладене свідчить про те, що вищевказана постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята без повного і всебічного з`ясування обставин провадження, що не відповідає вимогам ст.ст.94, 110, 284 КПК України.

На викладене слідчий суддя при розгляді скарги уваги не звернув та всіх доводів заявника належним чином не перевірив.

Висновки слідчого судді про проведення повного і всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження та про те, що кожному доказу слідчий надано належну оцінку суперечать матеріалам провадження та змісту самої постанови.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому на підставі ст.ст.407, 409 КПК України підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали - про задоволення скарги та скасування вищевказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Херсон) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Мелітополі, ОСОБА_7 від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000024 від 06 лютого 2015 року, скасувати, а також скасувати зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4