Провадження №11-сс/801/366/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2023 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, до 17.06.2023 з визначенням застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Своє рішення суд мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину та існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2023 та постановити нову ухвалу про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник вважає, що заявлені слідчим ризики, не доведені. Вказує, що підозрюваний має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, до затримання неофіційно працював. Обраний слідчим суддею запобіжний захід не відповідає вимогам закону.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти вимог, заявлених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Слідчий звернувся до місцевого суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було задоволено оскаржуваною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та про існування ризиків, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосовуючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень доведена слідчим та не викликає сумнівів.

Також слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 може вчиняти нові кримінальні правопорушення; переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому, слідчим суддею взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, був оголошений у розшук, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, тимчасово не працюючий, без постійного джерела прибутку, відсутності стійких соціальних зв`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Враховуючи фактичні обставини, суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відомості про особу останнього, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Обставини, на які посилається захисник, не зменшують наявні ризики і застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе їм запобігти.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407,422 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3