Справа № 690/273/22
Провадження № 1-кп/690/41/23
УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу

06 вересня 2023 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ватутінського міського суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Мотивуючи вказане клопотання прокурор вказав, що необхідність продовження строку дії найбільш суворого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 зумовлено тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику може переховуватися від суду зумовлено тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які в сукупності передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а також не має стійких соціальних зв`язків за місцем проживання.

Ризик здійснення ОСОБА_3 незаконного впливу на свідків мотивував тим, що викриття його злочинної діяльності здійснювалося із залученням осіб, справжні відомості про яких засекречено, однак обвинувачений безпосередньо знає їх, оскільки здійснював їм реалізацію психотропних та наркотичних речовин, тож так як на даний час ці особи в ході судового розгляду ще не допитані, він може здійснювати на них тиск будь-якого характеру, щоб змусити їх змінити показання під час допиту в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 вчинення іншого кримінального правопорушення, на думку прокурора, зумовлено особою обвинуваченого, який має скрутне матеріальне становище та не має постійних джерел доходів.

Додатково вказав, що такий запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 сприятиме його належній процесуальні поведінці та відповідає наявним ризикам, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможе запобігти їм.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вказав, що прокурором в черговий раз подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з аналогічних підстав, з формально визначеними ризиками. Також зазначив, що наявні підстави для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби за місцем проживання його цивільної дружини ОСОБА_6 , яка безпосередньо в судовому засіданні може це підтвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що є не є наркозалежним та не буде переховуватись від суду, а також підтримав доводи захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який та необхідність заслуховування в судовому засіданні ОСОБА_6 , з якою спільно проживав понад 20 років та має спільних дітей.

Питання заслуховування пояснень ОСОБА_6 прокурор залишив на розсуд суду.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 193, ч. 2 ст. 331 КПК України вбачається, суд під час розгляду клопотання щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого має право досліджувати допитувати осіб, показання яких можуть мати значення для вирішення питань цього розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердила факт спільного проживання разом з обвинуваченим ОСОБА_3 упродовж понад 20 років та фактичну наявність у них спільних неповнолітніх дітей, однак офіційно ОСОБА_3 їх батьківство не визнано. Також вказала, що на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та отримує джерелом її доходів є державна соціальна допомога, а також тимчасові неофіційні доходи. Додатково повідомила, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з нею і проживав ОСОБА_3 до його затримання, однак його місце проживання за даною адресою не зареєстровано. Підтвердила факт можливості проживання обвинуваченого ОСОБА_3 в належній їй квартирі в разі обрання йому запобіжного заходу в виді домашнього арешту.

Заслухавши думки сторін судового провадження, врахувавши їх доводи, не вирішуючи питання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а також правильність кваліфікації його діянь, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується; вік та стан їх здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуються особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Положеннями ч. 1, п.п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, крім іншого, може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час суд позбавлений можливості надати повну оцінку вагомості всіх наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки їх дослідження триває.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року в справі «Хайредінов проти України» вказано, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Оцінюючи ризик щодо ймовірного переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 10 років з конфіскацією майна, має низький рівень достатку, не має жодних осіб на утриманні та стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, та неодноразово висловлював бажання в разі звільнення з-під варти піти воювати. Вказане свідчить про реальність ризику переховування ОСОБА_3 від суду в разі не продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд бере до уваги Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2013 року по справі «Москаленко проти України» у якому вказано, що ризик того, що особа примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних, та критично оцінює доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_3 безумовно буде незаконно впливати на свідків з метою змусити їх змінити покази, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт передано для розгляду до суду, а свідки під час їх допиту в ході судового розгляду даного кримінального провадження будуть приведені до присяги та повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

З огляду на вказане, суд вважає, що ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на свідків у даному кримінальному провадженні, який існував під час досудового розслідування, на даний час суттєво знижений, хоча і не відсутній.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення суд також оцінює критично, оскільки прокурором не доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою схильною до вчинення кримінальних правопорушень, а сам по собі факт відсутності в обвинуваченого сталих джерел доходів не може свідчити про безумовність високого рівня його суспільно-небезпечності.

З огляду на вказане, суд вважає, що ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду та незаконного впливу на свідків, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час об`єктивно існують, тож наявні достатні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.11.2023 року, включно, оскільки вказане нівелює існуючі ризики, забезпечить його належну процесуальну поведінку та участь в судових засіданнях, що з урахуванням періоду воєнного стану в Україні сприятиме розгляду судом вказаного кримінального провадження з дотриманням розумних строків.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми, оскільки не можуть запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вказане обумовлено тим, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недостатнім з огляду на співмірність тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення з суворістю запобіжного заходу.

Передумови до застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні, оскільки жодних клопотань такого змісту від осіб, які б заслуговували на довіру, до суду не надходило.

Відсутні також підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ні стороною захисту, ні ОСОБА_6 , показання якої заслухано за клопотання сторони захисту, не надано доказів перебування обвинуваченого ОСОБА_3 разом з нею у фактичних сімейних відносинах, а також належність їй на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 , тож достовірність вказаного ставиться судом під сумнів.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до положень ст. 201 КПК України обвинувачений та/чи його захисник мають право звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу в порядку та спосіб, визначений чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Також судом роз`яснено ОСОБА_6 право на звернення до суду з письмовим зобов`язаннями про те, що вона поручається за виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України, та зобов`язується за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу, а також наслідки невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань. Водночас на час розгляду клопотання прокурора письмових зобов`язань від ОСОБА_6 до суду не надходило.

Тож з урахуванням вказаного та встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам переховування ОСОБА_3 від суду, незаконного його впливу на свідків.

Водночас, у відповідності до ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи низький рівень майнового стану ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, суд вважає за можливе визначити йому заставу в мінімальному розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., оскільки суд вважає, що внесення застави навіть в мінімальному розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків з переліку, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За умови внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: прибувати до Ватутінського міського суду Черкаської області за кожним викликом, здійсненим у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, у визначений дату та час; повідомляти Ватутінський міський суд Черкаської області про зміну свого місця роботи та проживання; утримуватися від спілкування у будь-який спосіб, поза межами судових засідань, із свідками в кримінальному провадженні № 0000041; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 110, 176-178, 181-183, 194, 331, 376, 392, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.11.2023 року, включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених судом обов`язків, з числа передбачених КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в даній ухвалі протягом строку її дії в національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26261092, МФО 820172, р/р UA0003652 в ДКСУ в м. Київ, з обов`язковим зазначенням у платіжному дорученні «в рахунок внесення застави за обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Ватутінського міського суду Черкаської області від 06.09.2023 року».

За умови внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1.прибувати до Ватутінського міського суду Черкаської області за кожним викликом, здійсненим у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, у визначений дату та час;

2.повідомляти Ватутінський міський суд Черкаської області про зміну свого місця роботи та проживання;

3.утримуватися від спілкування у будь-який спосіб, поза межами судових засідань, із свідками у кримінальному провадженні № 0000041;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити 60 (шістдесят) днів, який слід рахувати з дня її внесення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки, обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виконання покладених на нього обов`язків, а також наслідки, передбачені ч.ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Копію ухвали суду для виконання в частині утримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою надіслати до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для відому та виконання, а також вручити прокурору та обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 08.09.2023 року о 14 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1