Справа № 375/1026/22
Провадження № 1-кп/375/39/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002214 від 12.09.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ольшаниця Білоцерківського району Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, пенсіонерки за віком, не одруженої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185; ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 537/2022 та діяв станом на вересень 2022 року.

ОСОБА_4 , розуміючи, що на території України введено воєнний стан, вчинили злочини за наступних обставин.

Так, 03.09.2022 близько 09 год. 55 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи як покупець в приміщенні торгового залу магазину № 111 ТОВ «Фора», який розташований по вул. Першотравнева, 11 в смт. Рокитне Білоцерківського району Київської області, вирішила вчинити таємне викрадення майна з вказаного магазину.

Відразу ж після цього, з метою реалізації свого протиправного умислу на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно викрала з відкритих стелажів магазину наступні товари: одну банку ікри «Лососева Шаланда Преміум» вагою 100 грам вартістю 388 грн., одну банку ікри «Лососева Шаланда зерниста» вагою 230 грам вартістю 1022 грн 77 коп., одну упаковку оселедця «Norven» з блакитною сіллю вагою 250 грам вартістю 58 грн 30 коп., одну упаковку сьомги «Norven» вагою 120 грам вартістю 198 грн., які заховала у свою сумку та, не розрахувавшись за них, пройшла повз касу, і вийшла з приміщення магазину, та в послідуючому розпорядилися ними на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілому ТОВ «Фора» майнову шкоду на загальну суму 1 667 грн. 07 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 14.09.2022 близько 11 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи як покупець в приміщенні торгового залу магазину № 111 ТОВ «Фора», який розташований по вул. Першотравнева, 11 в смт. Рокитне Білоцерківського району Київської області, вирішила вчинити таємне викрадення майна з вказаного магазину.

Відразу ж після цього, з метою реалізації свого протиправного умислу на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно викрала з відкритих стелажів магазину наступні товари: 3 пачки вершків згущені з цукром вагою 290 грам кожна, виробника ПрАТ «Первомайський молочноконсервний комбінат» вартість однієї пачки 44 грн, упаковку твердого сиру марки «Звенигора Звенигородський екстра» вагою 150 грам вартістю 62 грн. 90 коп., після чого підійшовши до полиць із засобами гігієни, рукою почала брати та складати до своєї сумки упаковку дитячих гіпоалергенних вологих серветок 56 штук марки «Smile Baby» вартістю 44 грн 85 коп., упаковку вологих серветок 60 штук марки «Smile Antibacterial» вартістю 71 грн. 97 коп., після цього ОСОБА_4 , підійшовши до полиць з рибними продуктами рукою почала брати та складати до своєї сумки банку ікри лосося марки «Vomond» вагою 110 грам вартістю 31 грн. 78 коп., банку ікри осетра марки «Vomond» вагою 110 грам вартістю 31 грн. 78 коп., які належать ТОВ «ФОРА», які заховала у свою сумку та, не розрахувавшись за них, пройшла повз касу, тобто вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки вона була зупинена працівниками охорони магазину з викраденими товарами.

Своїми діями ОСОБА_4 могла заподіяти потерпілому ТОВ «Фора» майнової шкоди на загальну суму 375,28 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, наведених в обвинувальному акті. При цьому дала суду показання, що повністю відповідають викладеним у обвинувальному акті обставинам вчинення злочинів. Про вчинене щиро розкаялася, обіцяла більше не вчиняти кримінальні правопорушення. З вартістю викраденого згодна. Просила суворо не карати.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, просив визнати недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються. Повідомив, що не мають до обвинуваченої претензій матеріального чи морального характеру.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодились обвинувачена та представник потерпілого, обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують її особу.

Вина обвинуваченої підтверджується її особистими поясненнями, в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченої доведеною.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена, а її дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує наступне.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, конкретні обставини справи, а саме розмір заподіяної шкоди та відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судимий, не одружена, пенсіонерка. Не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансері. За місцем мешкання характеризується позитивно. Добросовісно виконувала процесуальні обов`язки обвинуваченої як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду кримінального провадження.

Обставини, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

Законодавець дає суду право у виняткових випадках, з огляду на індивідуальні особливості вчиненого правопорушення та особу винного, призначити більш м`яке покарання (ст. 69 КК України). Застосування зазначеної норми матеріального закону не є обов`язковим для суду, а є його дискреційним повноваженням. Тобто можливість вибору одного з юридично дозволених варіантів правозастосовного рішення, що є умовою ефективного правозастосування норм права суб`єктами застосування для прийняття правильного, законного та обґрунтованого рішення.

Згідно з положеннями ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу.

Суд враховує дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка повністю визнала себе винною, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, що вказує на те, що вона не є особою, небезпечною для суспільства, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання та дохід, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

За вказаних обставин суд, погоджуючись з думкою прокурора, призначаючи покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України враховуючи сукупність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої та дані, які характеризують її особу, приходить до висновку про наявність підстав для застосування положень ст.69 КК України щодо призначення більш м`якого виду основного покарання, ніж передбачено законом, та необхідність призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, з огляду на наведене, враховуючи положення ст.69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції закону за вчинене нею кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи обставини, визначені у ст. 75 КК України, а саме тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків від злочину, особу обвинуваченої, думку прокурора, представника потерпілого та адвоката, якій просив не карати суворо обвинувачену, у потерпілого відсутні матеріальні претензії до обвинуваченого, предметом злочинів є продукти харчуування, тому суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо без позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на максимальний іспитовий строк, встановлений законом, з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

А тому суд, погоджуючись з думкою прокурора, вважає за необхідне на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Підстав щодо застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 суд не вбачає, і зазначене питання учасниками даного кримінального провадження не ставилось.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити з дотриманням положень ст.100, ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до статті 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні: 3 пачки вершків згущені з цукром вагою 290 грам кожна, виробника ПрАТ «Первомайський молочноконсервний комбінат», упаковку твердого сиру марки «Звенигора Звенигородський екстра» вагою 150 грам, одну упаковку дитячих гіпоалергенних вологих серветок 56 штук марки «Smile Baby», одну упаковку вологих серветок 60 штук марки «Smile Antibacterial», одну банку ікри лосося марки «Vomond» вагою 110 грам, одну банку ікри осетра марки «Vomond» вагою 110 грам, які передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого, після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцу ТОВ «Фора».

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1