ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/444/23 Справа № 712/8926/23 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2023 року старший слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначила, що 31 березня 2023 року ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, спільно із ОСОБА_10 , з використанням власного мобільного телефону марки «РОСО» моделі Х3 іmеі: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , видаючи себе за клієнта АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_11 , здійснив вхід до облікового запису останньої в мобільному додатку «Приват24».

ОСОБА_10 , використовуючи незаконно здобуту останнім банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , видану на ім`я потерпілої ОСОБА_11 , помістив її до терміналу самообслуговування (банкомат CACS 5465) АТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченко, 398, та змінив фінансовий номер потерпілої на новий фінансовий номер НОМЕР_2 .

Після зміни фінансового номеру телефону ОСОБА_7 ввів абонентський номер НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , як логін, створив пароль, здійснивши вхід до «Приват24» від імені потерпілої ОСОБА_11 , отримавши в результаті повний доступ до рахунків потерпілої ОСОБА_11 , відкритих на ім`я останньої в АТ КБ «Приватбанк».

31 березня 2023 року ОСОБА_7 , повторно, за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, спільно з ОСОБА_10 , шляхом обману та вчинення незаконних операцій, з використанням мережі «Інтернет» і власного мобільного телефону марки «РОСО» модель Х3, imei: НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , від імені клієнта АТ КБ « Приватбанк» ОСОБА_11 подав заявку на підняття кредитного ліміту по картковому рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я потерпілої ОСОБА_11 .

Після схвалення заявки на підняття кредитного ліміту та підняття кредитного ліміту до 24 400 гривень, ОСОБА_10 в банкоматі «CACS 5465» за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченко, 398, за допомогою незаконно здобутої останнім банківської картки № НОМЕР_3 , яку видано АТ КБ «Приватбанк» на ім`я потерпілої ОСОБА_11 , здійснив фінансові операції із зняття грошових коштів на загальну суму 20000 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на указану суму.

24 серпня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 190 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2023 року у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - відмовлено.

Обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто з 25 серпня 2023 року по 24 жовтня 2023 року включно, але не пізніше, ніж до закінчення строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження №0001971 від 06 червня 2023 року, за першою вимогою;

2) цілодобово перебувати за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та відлучатися з вказаної адреси лише з дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, а також у випадках необхідності отримання медичної допомоги;

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В період введення воєнного стану на території України дозволено підозрюваному ОСОБА_7 після сигналу «Повітряна тривога» під час повітряної тривоги і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебуванні останнього в укритті.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручено Черкаському РУП ГУНП в Черкаській області.

Ухвала суду обґрунтована тим, що органом досудового розслідування не доведено належними, достатніми достовірними доказами, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешту, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та унеможливить запобігання наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2023 року та обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та винесеною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Стверджує, що необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати на даному етапі досудового розслідування.

На думку апелянта, в даному випадку не вбачається ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризикам, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та забезпечення належної поведінки під час проведення досудового розслідування, а в подальшому розгляду справи і запобіганню уникнення правосуддя.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників справи, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання правильно встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 190 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим не доведено належними, достатніми, достовірними доказами неможливість запобігти зазначеним в клопотанні ризикам виключно застосуванням щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому посилання прокурора про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, на думку колегії суддів є безпідставним.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність ґрунтовних підстав для застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризикам, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та забезпечення належної поведінки під час проведення досудового розслідування, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані обставини були предметом розгляду в суді першої інстанції та не спростовують правильності висновків слідчого судді щодо можливості застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги про те, що необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати на даному етапі досудового розслідування, є непереконливими.

Так, слідчим суддею повно та всебічно досліджено матеріали клопотання, у судовому засіданні заслухано думку учасників справи та надано належну оцінку обґрунтованості підозри та наявності ризиків, вказаних в клопотанні, у зв`язку з чим зроблено правильний висновок про недоведеність органом досудового розслідування неможливості запобігти наявним ризикам та неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 застосуванням іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту 25 серпня 2023 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий - тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під домашнім арештом.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів суттєвими не являються та не можуть бути підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді