УХВАЛА

11 липня 2023 року

м. Київ

справа № 165/3087/20

провадження № 51-4124ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 18 січня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 березня 2023 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення, постановлені щодо нього.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, проте у недотримання зазначеної норми засуджений до касаційної скарги не додає копії оскарженої ухвали Волинського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, а на доданій копії вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 18 січня 2023 року стоїть відмітка про те, що це судове рішення не набрало законної сили.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу.

Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

За змістом касаційної скарги засуджений просить оскаржені судові рішення скасувати та призначити більш м`яке покарання, що не узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, передбаченими ст. 436 КПК.

Згідноз п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Засуджений в касаційній скарзі стверджує, що доводи апеляційних скарг його та захисника проігноровані судом апеляційної інстанції, проте не обґрунтовує які конкретно доводи апеляційних скарг сторони захисту залишились без уваги апеляційного суду, а також яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено цим судом при апеляційному перегляді вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 18 січня 2023 року, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, передбачені статтями 404, 405 КПК.

Крім того, посилання в касаційній скарзі на положення п. 10 ч. 1 ст. 7 та ст. 17 КПК, які регламентують дотримання судами принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини суперечить доводам та вимозі касаційної скарги про пом`якшення покарання. Покарання є кримінально-правовим наслідком визнання особи винуватою у вчиненні злочину, тому доводи, які можуть свідчити про недотримання презумпції невинуватості суперечать доводам про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, отже вимога в касаційній скарзі обґрунтована доводами, які є взаємовиключними, що, по своїй суті, є не просто формальним недотриманням приписів ст. 427 КПК, а фактично позбавляє суд касаційної інстанції процесуальної можливості визначити предмет касаційного розгляду.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладене вище перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3