Справа № 347/222/21
Провадження № 11-кп/4808/139/23
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0000011 від 14 січня 2021 року та № 0000042 від 28 квітня 2021 року за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2022 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працевлаштований, освіта середня, не одружений, судимий останній раз вироком Коломийського міськрайонного суду від 29 квітня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, депутатом не обирався, на утриманні нікого немає,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, частково приєднано до покарання за вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2022 року, покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2022 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 5 (п`ять) місяців.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями просить скасувати вирок суду першої інстанції, постановити новий вирок, яким його визнати невинуватим, виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, або скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Стверджує, що його вина не доведена дослідженими доказами та не проводився повний допит усіх свідків.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що він до епізоду 3 крадіжки автомагнітоли не причетний, відсутні будь-які докази вчинення ним цього злочину. Вказує, що суд розглянув справу у відсутність потерпілого ОСОБА_10 , він не визнав вину

Наголошує про недопустимість доказів по справі.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжці), повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, правильних висновків не зробив та під час непогашеної судимості вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.

(Епізод 1) Так, 02.01.2021 у вечірню пору доби, ОСОБА_7 , прибув до господарства ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 . Зустрівши у дворі матір ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та брата ОСОБА_13 , почав із останніми словесне спілкування. У зазначений час, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за потребою зайшли до будинку залишивши ОСОБА_7 на подвір`ї, біля вхідних дверей до житлового будинку. Після чого ОСОБА_7 , скориставшись тимчасовою відсутністю на той час будь-яких осіб, зайшов до приміщення коридору житлового будинку, впевнились що за його діями ніхто не спостерігає, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на викрадення чужого майна, таємно викрав із гаманця, який знаходився у кишені куртки ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 1 150 (одна тисяча сто п`ятдесят) гривень.

В подальшому, ОСОБА_7 із викраденими грошовими коштами покинув місце злочину та розпорядися ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

(Епізод 2) 27.04.2021, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_7 перебував у приміщенні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою АДРЕСА_2 , де спільно розпивали алкогольні напої. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_14 заснув, при цьому залишив свій мобільний телефон марки Nokia 200 на столі житлової кімнати, в якій на той час перебував ОСОБА_7 . Скориставшись тим, що ОСОБА_14 заснув та перебував у іншій кімнаті житлового будинку, ОСОБА_7 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив - таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, повторно, викрав зі столу мобільний телефон марки «Nokia» моделі «Asha 200» кольору «Pink» 1МЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 158 гривень, із сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 100 грн.

В подальшому ОСОБА_7 , маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, місце злочину покинув, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 258 (п`ятсот двадцять) гривень.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

(Епізод 3) Продовжуючи свої злочинні дії, 28.04.2021 року, приблизно о 02.00 год., ОСОБА_7 , покинувши будинок ОСОБА_14 , рухався в сторону центру м. Косів вулицею Ольги Кобилянської, Косівської міської територіальної громади Івано-Франківської області. Під час цього ОСОБА_7 на узбіччі дороги по вул. Анни Павлик в м. Косів Косівської міської територіальної громади Івано-Франківської області, побачив транспортний засіб марки Nissan Sunny 1988 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого с ОСОБА_15 , житель АДРЕСА_3 , який перебуває у користуванні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_4 , після чого у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна із салону вказаного автомобіля. Так, ОСОБА_7 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив - таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, підійшов до транспортного засобу марки Nissan Sunny 1988 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , де за допомогою каменю, який утримував у своїй лівій руці, розбив скло у водійських дверцятах автомобіля, після чого, повторно, таємно викрав із салону автомобіля автомагнітолу марки «Pioneer» моделі «8506ВТ», вартістю 362 гривні, яка перебувала у вжитку та була встановлена у вказаному транспортному засобі.

В подальшому ОСОБА_7 , маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, місце злочину покинув, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 362 (триста шістдесят дві) гривні.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше сховище, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 підтримли апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину по епізоду 1 та епізоду 2 визнав під час апеляційного розгляду повністю, тому в цій частині апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів, вважає такі неспроможніми.

Вина обвинуваченого ОСОБА_17 доведена поза розумним сумнівом сукупністю досліджених під час розгляду в суді першої інстанції доказами.

Так, суд першої інстанції правильно прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_18 , який надав суду показання, що близько 2 год.20 хв, перед Великоднем, півтора роки тому назад, почув вночі стукіт, ніби, щось розбилось. Коли він відчинив вікно, та присвітив ліхтариком, то побачив як обвинувачений розбивав каменем його вікно. Коли обвинувачений побачив, що він був помічений, то всеодно замахнувся та кинув каменем, який попав в іншу сторону. В цей час свідок ОСОБА_18 одночасно зателефонував в поліцію, та до свого кума ОСОБА_19 . Під час телефонної розмови товариш повідомив йому, що саме в цей час в машині ОСОБА_20 розбили вікно. Свідок ОСОБА_18 також зателефонував потерпілому ОСОБА_16 , та його дружині. Через короткий проміжок часу, коли свідок ОСОБА_18 вийшов з домоволодіння на дорогу, де був автомобіль ОСОБА_16 , то побачив, що на місце події прийшли ОСОБА_16 , його дружина, кум ОСОБА_19 . Саме дружина ОСОБА_16 - ОСОБА_21 побачила обвинуваченого, який ховався біля кринички. А магнітолу від автомобіля знайшли на початку його домогосподарства. Свідок пам`ятає, що у автомобілі потерпілого ОСОБА_16 було розбите віконне скло. Також свідок сказав, що обвинувачений обіцяв йому відшкодувати шкоду за розбите скло, однак не відшкодував. Цивільного позову він не заявляв.

Також, суд першої інстанції правильно прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_22 , яка надала суду показання, що серед ночі, її чоловіку ОСОБА_16 подзвонив сусід ОСОБА_18 , та сказав, що розбита машина. Вона та її чоловік одразу прийшли на місце події, де була розміщена машина. В цей час приїхали працівники поліції, які одразу почали відбирати пояснення у її чоловіка ОСОБА_16 , а інші працівники поліції відбирали пояснення у сусіда ОСОБА_18 , оскільки у його господарстві було розбите вікно. Сам обвинувачений в той момент сховався недалеко від криниці, у траві. Саме свідок першою побачила обвинуваченого, який припіднявся з місця схованки, а потім різко присів. В цей час вона повідомила про це працівників поліції, які одразу ж його затримали. В автомобілі її чоловіка було розбите скло, та вирвана автомагнітола, яку в подальшому знайшли на початку домогосподарства ОСОБА_18 в траві, біля стежки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_23 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , протоколом огляду місця події від 28.04.2021 року (т. 3 а.с. 5-14), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2021 року (т. 3 а.с. 17), протоколом огляду місця події від 28.04.2021 року (т.3 а.с. 19-25), висновком експерта від 11.05.2021 року №СЕ/19-/109-21/4661-ТВ (т.3, а.с. 35-40), висновку експерта від 30.04.2021 року № №СЕ/19-/109-21/4659-ТВ (т.3 а.с.49), висновком експерта від 12.05.2021 року № СЕ/19-/109-21/4655-Д (т. 3 а.с. 51-60), протоколом слідчого експерименту від 28.04.2021 року (т. 3 а.с. 62-66), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, від 13.01.2022 року (т. 3 а.с. 87), протоколом огляду місця події від 14.01.2021 року (т. 3 а.с. 88-95), протоколом слідчого експерименту від 26.01.2021 року (т. 3 а.с. 97-99) та іншим.

Також, згідно висновку експерта від 12.05.2021 року № СЕ/19-/109-21/4655-Д, сліди пальців рук максимальними розмірами 19*17, 19*9, 21*12, вилучені під час огляду місця події, з автомагнітоли, придатні для ідентифікації особи. Зокрема сліди пальця руки розміром 21*12 залишені безіменним пальцем правої руки громадянином ОСОБА_7 . Сліди пальців рук максимальними розмірами 22*10, 20*10 залишені відповідно вказівним та безіменним пальцями лівої руки громадянином ОСОБА_7 (т.3 а.с.51-60);

Обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що під час затримання не були роз`яснені його права, порушено вимоги, передбачені ч. 2 ст. 208 КПК України та не було складено уповноваженими особами протокол затримання.

Разом з тим, матеріали провадження таких даних не містять. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2021 року (т.3, а.с. 81-83) задоволено клопотання слідчого Косівського РВП ГУПН в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_24 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів з 14.05.2021 по 17.07.2021 року включно.

Крім того вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2022 року (т.3, а.с. 78-79) ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання обраного покарання та покарання призначеного ОСОБА_7 вироком Коломийського міськрайонного суду івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі. Зараховано в строк покарання остаточне призначене за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте частково за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з 14 травня 2021 року, часу фактичного затримання.

Тобто, в межах даного кримінального правопорушення ОСОБА_7 не затримувався, запобіжний захід обирався судом.

Винуватість ОСОБА_23 у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь, підтверджується й письмовими доказами, перелік яких наведено в мотивувальній частині вироку, та, на переконання колегії суддів, обґрунтовано покладених в основу обвинувального вироку суду.

Дослідивши надані суду докази, колегія суддів вважає правильним критичне ставлення суду першої інстанції до обраної позиції обвинуваченого ОСОБА_23 в частині невизнання ним вини щодо епізоду 3 (три) за ч. 3 ст. 185 КК України, виходячи з відсутності доказів, які б підтверджували таку позицію обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає переконливими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_23 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, та у сукупності вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів критично сприймає пояснення ОСОБА_7 , який в суді апеляційної інстанції вказав, що не вчиняв злочин за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки такі пояснення повністю спростовуються сукупністю доказів по справі.

В апеляційній скарзі обвинувачений наголошує на тому, що не було допитано всіх свідків, разом з тим, викладені судом та досліджені докази беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_7 .

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що докази отримані у належному процесуальному порядку та правильно оформленні.

Підстав для визнання доказів недопустимими, як про це зазначає апелянт, колегія суддів, не вбачає. Докази отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Твердження про розгляд справи у відсутність потерпілого ОСОБА_16 не є підставою для скасування судового рішення, оскільки права потерпілого не порушені, він належним чином повідомлений про розгляд справи і на власний розсуд користувався процесуальними правами.

З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_23 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5