Справа № 308/741/14-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0001920 від 03.05.2013 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоандріївка Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001920 від 03.05.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що 02 травня 2013 року приблизно о 19 годині 00 хвилин у дворі біля будинку АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_4 , 1973 року народження, мешканець кв. АДРЕСА_3 вчинив сварку з гр. ОСОБА_5 , 1978 року народження та його матір`ю ОСОБА_6 , 1959 року народження в ході якої умисно наніс ОСОБА_5 ударів кулаком в область обличчя ОСОБА_5 , а потім наніс ще декілька ударів гілкою від сосни, чим спричинив останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку судово-медичного обстеження №411 від 08.05.2013 року при судово - медичному освідченні громадянина ОСОБА_5 згідно даних медичної документації у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: на момент судово-медичного обстеження: синця на правій орбітальній ділянці, садна на спинці носа, м`яких мілких саден на лівому передпліччі. ЗЧМТ. Струс головного мозку, забій м`яких тканин шийного відділу хребта. Згідно даних медичної документації: ЗЧМТ. Забій головного мозку легкого ступеню, лівобічний геміпарез, статико- координагорні порушення, астено-вегетативний синдром.

Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, а також предмет, на який вказує людина. По давності виникнення тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_5 вкладаються в час пригоди, що відбувалася 02.05.2013 року.

Тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ. Забій головного мозку легкого ступеню, лівобічний геміпарез, статико-координаторні порушення, астено- вегетативний синдром потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно н.2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Всі інші тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Згідно висновку комісійної експертизи №63 від 14.1 1.2013 року тілесні ушкодження у вигляді синця та саден, що виявлені на тілі ОСОБА_5 потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ. Забій головного мозку легкого ступеню з лівобічним геміпарезом, статико-координаторними порушеннями, астено-вегетативним синдромом та їх наслідки у вигляді лівобічної мікросимптоматики та резидуальної легкої асеніації потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року їх слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження, що виявлені на тілі гр. ОСОБА_5 не були небезпечними для його життя на момент їх заподіяння.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження

Обвинувачений ОСОБА_4 04.05.2023 року подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього у зв"язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав, але підтримав заявлене ним клопотання, просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо нього, зазначивши, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення є не з реабілітуючих підстав.

Потерпілий в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності. Цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не заявлятиме.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ознайомившись з обвинувальним актом та клопотанням обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, заслухавши пояснення обвинуваченого , думку прокурора щодо заявленого обвинуваченим клопотання, суд доходить наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду та аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг; не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 122 КК України (як на день вчинення кримінального правопорушення, так і на день ухвалення рішення) передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Таким чином, згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України класифікується як нетяжкий злочин.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене.

Згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено 02.05.2013 року, і ця обставина сторонами кримінального провадження не заперечується.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення минуло понад 5 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч.1 ст.49 КК України.

Відтак обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положенням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначені вище вимоги закону також підтверджуються судовою практикою, зокрема, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, при цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд 1-ої інстанції, отримавши клопотання особи про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від визнання особою вини, повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок також міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №385/1159/16, в якій Верховний Суд звернув увагу на те, що суд 1-ої інстанції, отримавши під час судових дебатів клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порушення вимог КПК України, не розглянув таке клопотання невідкладно та не закрив кримінальне провадження щодо особи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, на підставі чого рішення судів 1-ої та апеляційної інстанції були скасовані Верховним Судом, а особу звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня розгляду справи в суді минули строки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001920 від 03.05.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України - закрити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1