19.05.2023
справа № 642/2569/23
провадження № 1-кс/642/1487/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні винесене в кримінальному провадженні № 0000636 від 27.08.2022 старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 за погодженням прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 за погодженням прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 із клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з наданих матеріалів, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 10 від 23.03.2022 старшого солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 23.03.2022 призначеного на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, старший солдат ОСОБА_6 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують, старшого солдата ОСОБА_6 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, старший солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, старший солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, старший солдат ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 22.07.2022 приблизно о 12 годині дня перебуваючи на об`єкті несення служби тимчасовому пункті дислокації 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України ( НОМЕР_2 окремого батальйону НОМЕР_3 окремої бригади ТРО), який був розміщений у АДРЕСА_2 поблизу автомобільного ринку «Автоград» по АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце несення служби тимчасовий пункт дислокації 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України ( НОМЕР_2 окремого батальйону НОМЕР_3 окремої бригади ТРО), який був розміщений у м. Харкові поблизу автомобільного ринку «Автоград».

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні старшим солдатом ОСОБА_6 зазначеного злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме:

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про виявлене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 ;

- актом службового розслідування,

- допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у кримінальному провадженні;

Крім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Дослідивши матеріали кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000636 від 27.08.2022 за ч. 5 ст. 407 КК оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_6 та подано клопотання до Ленінського районного суду м. Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Оцінюючи в сукупності доводи, вказані у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід дійти висновку, що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_6 , а також наявність вагомих доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків; забезпечення його участі у проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій; запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, у органу досудового розслідування є необхідність доставити підозрюваного ОСОБА_6 до слідчого судді з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи, що для розшуку ОСОБА_6 необхідно провести значну кількість процесуальних та слідчих (розшукових) дій, що займе тривалий проміжок часу, доцільно встановити строк дії ухвали у шість місяців.

Приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, чим перешкоджає проведенню процесуальних дій, оголошений постановою слідчого від 27.12.2022 у розшук, виникла необхідність отримати дозвіл на затримання останнього з метою приводу до Ленінського районного суду м. Харкова для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.2 ст.188 КПК України, вказане клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

18.05.2023 до Ленінського районного суду м. Харкова направлено клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.187 КПК України, слідчий суддя приймає рішення в порядку, передбаченому ч.2 і ч.3 ст.189 КПК України, тобто негайно в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

Згідно до ч.4 ст.189 КПК України під час розгляду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу, прокурор повинен довести, що зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав на тримання під вартою підозрюваного, а також є підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені в ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.188 КПК України прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 ч.4 ст.189 Кодексу обставини.

Обґрунтованість підозри у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується наданими копіями матеріалів кримінального провадження.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджується тим, що фактичне місцезнаходження ОСОБА_6 , не встановлено, на виклики слідчого не з`являється , що свідчить про реальну можливість останнім ухилитись від слідства та суду.

Крім того, участь підозрюваного в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , в рамках даного кримінального провадження, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи, що для розшуку ОСОБА_6 , необхідно провести значну кількість процесуальних та слідчих (розшукових) дій, що займе тривалий проміжок часу, доцільно встановити термін дії ухвали на шість місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 187-191 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Строк дії ухвали 6 (шість) місяців з дати її постановлення.

Згідно зі ст. 191 КПК України не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання ОСОБА_6 повинен бути звільнений або доставлений до слідчого судді, суду, який постановляє ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвала втрачає силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_6 до слідчого судді або через шість місяців із дати її постановлення, або в разі її відкликання прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1