Справа №621/1330/22
Провадження №1-кп/621/101/23
УХВАЛА
22 серпня 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора - ОСОБА_3
з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2023 було призначено комплексну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено КНП ХОР "Харківська обласна клінічнка психіатрична лікарня № 3".
31.07.2023 до суду надійшло клопотання експерта ОСОБА_6 про надання додаткових даних, а саме, медичної документації (медична карта амбулаторного хворого та медичні картки стаціонарного хворого) з КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР" стосовно ОСОБА_4 , який згідно довідки № 2694 від 04.08.2022 перебуває під наглядом лікаря - нарколога у даному закладі.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2023 клопотання експерта ДУ "Інститут психіатрії, судово - психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" ОСОБА_6 задоволено. Витребувано з КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР" медичну документацію (медична карта амбулаторного хворого та медичні картки стаціонарного хворого) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання ухвали суду із КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради" надійшли копії, завірені підписом головного лікаря та печаткою установи карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 на 26 аркушах та карти стаціонарного хворого № 11 на ім`я ОСОБА_4 на 12 аркушах.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів з метою забезпечення кримінального провадження, мотивуючи тим, що судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що полягають у можливості переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, продовжують існувати.
Учасники судового розгляду просили направити в розпорядження експерта медичну документацію, що надійшла на виконання його клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, проти задоволення клопотання прокурора заперечував.
Захисник ОСОБА_5 пояснив, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ці порушення носять системний характер та є істотними. З цих підстав просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного:
Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, скоєного у період непогашеної судимості.
Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спливає 23.08.2023, ризики, які було встановлено ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.
Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною 1 статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Такий підхід відповідає практиці ЄСПЛ, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» (Ignatovv. Ukraine) вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 з метою попередження ризику переховування його від суду, оскільки він не може не усвідомлювати ймовірність повторного визнання його вини за висунутим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливостей, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
У цьому кримінальному провадженні є висока вірогідність ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так як кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, відноситься до умисних тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, вчинене ним в період непогашеної судимості за умисні тяжкі злочини, серед яких і умисний насильницький злочини проти здоров`я особи.
Усвідомлення обвинуваченим наявності інституту судимості на час вчинення кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, не стало стримуючим фактором його свідомості та волі щодо вчинення іншого тяжкого кримінального правопорушення з охоронюваним об`єктом - життя та здоров`я особи.
Вказані ризики виключають застосування більш м`якого запобіжного заходу, а обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою є пропорційним характеру вчинених дій та ризикам у цьому кримінальному провадженні, що наведені вище і відповідає справжнім інтересам суспільства щодо існування в умовах правомірної поведінки.
Зі змісту частин 3, 4 та 5 ст. 199 КПК випливає, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 3 ст. 331 КПК України, де передбачено, що за наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що інкримінований останньому злочин є насильницьким тяжким злочином проти здоров`я особи.
При цьому, суд враховує характер вчиненого злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , зокрема те, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на підвищений ступінь небезпеки особи для суспільства.
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні цього злочину, маючи не зняту та непогашену судимість за умисні злочини.
Ризик вчинення нових злочинів є триваючим з моменту обрання запобіжного заходу, та не перестав існувати на даний час.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що інкримінований останньому злочин є насильницьким тяжким злочином, пов`язаним зі спричиненням тяжких наслідків здоров`ю людини.
При цьому, суд враховує характер вчиненого злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , зокрема те, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на підвищений ступінь небезпеки особи для суспільства.
Крім того, суд погоджується зі стороною обвинувачення, що обставини, які вказують на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлених як ухвалою слідчого судді від 13.06.2022 року, так і подальшими ухвалами суду продовжують існувати та, що вказані ризики не зменшились.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона за ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
За наведеного, суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 під вартою на строк, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.
Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в пункті 35 рішення Європейського суду з справ людини у справі "Летельє проти Франції".
Продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є одночасною відмовою у обранні більш м`якого запобіжного заходу, до яких відноситься і домашній арешт.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2023 було призначено комплексну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено КНП ХОР "Харківська обласна клінічнка психіатрична лікарня № 3".
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2023 клопотання експерта ДУ "Інститут психіатрії, судово - психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" ОСОБА_6 задоволено. Витребувано з КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР" медичну документацію (медична карта амбулаторного хворого та медичні картки стаціонарного хворого) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За наведеного суд вважає за необхідне направити на адресу експерта ДУ "Інститут психіатрії, судово - психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" ОСОБА_6 медичну документацію стосовно ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 314-317, 177-178, 334
КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Направити у розпорядження експерта ДУ "Інститут психіатрії, судово - психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" ОСОБА_6 медичну документацію на ім`я ОСОБА_4 , яка надійшла з КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради", а саме, копії, завірені підписом головного лікаря та печаткою установи карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 на 26 аркушах та карти стаціонарного хворого № 11 на ім`я ОСОБА_4 на 12 аркушах.
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківській слідчий ізолятор" на шістдесят днів, до 20 жовтня 2023 року, включно.
На час проведення експертизи залишити ОСОБА_4 в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Надати дозвіл ДУ «Київський слідчий ізолятор» для доставки обвинуваченого ОСОБА_4 за вимогою експертів ДУ "Інститут психіатрії, судово - психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" для проведення експертизи.
Після проведення експертизи етапувати з ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ДУ "Харківський слідчий ізолятор".
При проведенні експертизи експертам необхідно врахувати, що ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" строком до 20.10.2023 року.
Судовий розгляд відкласти до отримання судом висновку експерта.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом семи діб до Харківського апеляційного суду.
Повний текст ухвали складено о 13 год 00 хв 22.08.2023.

Суддя: