У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2023 Справа №607/16434/23 номер провадження 1-кс/607/5200/2023

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 від 30.08.2023р., яке погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000021 від 24.07.2023р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хоростків, Гусятинського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді директора ТОВ «Експрес-Капітал», на утримані перебувають непрацездатні батьки, проживаючого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся із клопотанням від 30.08.2023р., яке погоджене Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000021 від 24.07.2023р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 із визначенням застави, яке мотивується наступним.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року продовжено строком на 90 діб. Згідно ч. 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі Закон України). Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно ч. 8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

24 липня 2023 року, точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 при розмові з громадянином ОСОБА_7 дізнався про те, що останній в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану» має намір виїхати за межі України на тимчасові роботи. В цей час в ОСОБА_5 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію в незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України. Тоді ж ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про те, що за організацію перетину державного кордону під час дії на території України воєнного стану, останнім необхідно надати йому грошові кошти в сумі 7000 Євро. Надалі ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір 01.08.2023 близько 14.00 год., перебуваючи в салоні автомобіля марки «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поблизу АЗС «ВОГ» в м. Заліщики Тернопільської області, діючи з прямим умислом, переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 7000 доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 01.08.2023 становить 282 269,80 гривень), як вигоду за організацію незаконного перетину ОСОБА_7 через державний кордон. В подальшому, цього ж дня із залученням ОСОБА_5 невстановлених досудовим розслідуванням осіб та громадянки ОСОБА_8 близько 21 год., точної дати досудовим розслідуванням не встановлено громадянин ОСОБА_7 на автомобілі «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 через міжнародний пункт пропуску «Порубне -Сірет», що знаходиться за адресою: с. Тереблече, вул. Головна, 2К Глибоцького району Чернівецької області, перетнув державний кордон України.

30 серпня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.08.2023, відповідно до якого повідомив про факт передачі ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 7000 Євро за організацію перетину через державний кордон України; протоколом про хід та результати проведення негласної (слідчої) розшукової дії контролю за вчиненням злочину від 02.08.2023; протоколом вручення грошових коштів від 01.08.2023, відповідно до якого ОСОБА_7 було вручено заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 7000 Євро; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео-контролю особи від 29.08.2023р. та іншими зібраними матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Старший слідчий у клопотанні зазначає і підтримується в судовому засіданні прокурором, що відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є умисним, тяжким злочином.

Метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків, які йому відомі; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином, шляхом свідомого нез`явлення до слідчого чи суду, можливість знищення речей, документів, які мають значення для доказування у кримінальному провадженні.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та її належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання захисник і підозрюваний заперечили викладені в клопотанні обставини та вимоги, просять відмовити у його задоволенні, посилаючись на його не обґрунтованість з мотивів, які надані ними в судовому засіданні, долученими до клопотання доказами не підтверджується причетність ОСОБА_5 до інкримінованого діяння, вказані прокурором ризики взагалі відсутні і просить, в разі визнання слідчим суддею обґрунтованості клопотання, застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки, враховуючи характеризуючі дані ОСОБА_5 , уникнення ризиків та дотримання процесуальних обов`язків можливо забезпечити більш м`якшим запобіжним заходом.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, з наведених у ньому підстав, підозрюваного та захисника, приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно задовольнити, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання сторони захисту, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є тяжким злочином і санкція якого встановлює покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які долучені слідчим до клопотання.

Вказані докази в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів.

Посилання в судовому засіданні захисника на необґрунтованість підозри, відсутність доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення із викладеними у повідомленні про підозру обставинами або ж причетність до їх вчинення, спростованні матеріалами клопотання, наданими і дослідженими в судовому засіданні обґрунтуваннями прокурора щодо їх зібрання та допустимості згідно вимог КПК України.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, на обліках в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, на утриманні перебувають непрацездатні батьки, із вищою освітою, займає посаду директора Товариства, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про стійкі його соціальні зв`язки.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування підтверджено у клопотанні та відповідно і доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбаченого ст. 177 КПК України, для запобігання яких старший слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та його санкцію ухилення ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, вчинення незаконного впливу на свідків та іншу підозрювану, які йому відомі при обставинах вчиненого кримінального правопорушення, свідоме ухилення від явки до органу досудового розслідування і суду, можливість знищення інших документів і речей, які мають значення для кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летель проти Франції» від 26.06.1991р. зазначив, що «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виняткову міру запобіжного заходу протягом певного часу». Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

А тому, вищевказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_5 та його поведінки при обставинах кримінального правопорушення, як викладено у повідомленні про підозру від 30.08.2023р., незважаючи при цьому на позитивні характеризуючі дані, при встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення, застосуванням іншого, більш м`якого із запобіжних заходів, як це клопочить сторона захисту, ніж тримання під вартою, не забезпечить уникнення виникнення вищевказаних ризиків.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи при цьому резонанс вчиненого та особу ОСОБА_5 і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється і у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя приходить до висновку про визначення розміру застави у кримінальному провадженні із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та забезпечать уникнення встановлених при розгляді клопотання ризиків у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотанні сторони захисту про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 від 30.08.2023р., яке погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000021 від 24.07.2023р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_5 під варту із зали суду.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 28 жовтня 2023 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень для внесення на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_5 у справі №607/16434/23 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2023 року.

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_5 строком до 00 год. 00 хв. 28 жовтня 2023 року, наступні обов`язки:

-- з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-- не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-- не спілкувати із підозрюваною ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_7 ;

-- здати до УДМСУ в Тернопільській області на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за кордон;

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1