Справа № 309/4787/21
Провадження № 1-кп/309/169/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000318 від 01.12.2021) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копашнево, Хустського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з базовою середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 та частиною 1 ст. 129 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2021, біля 23 год. 00 хв., гр. ОСОБА_3 , знаходячись на території дворогосподарства, що в АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин зі своїм батьком ОСОБА_5 , викрикував лайливі слова у його бік. Після цього, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 і умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну-небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс близько 5-7 ударів рукою зажатою у кулак по обличчю ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців у ділянках: верхній третині лівого плеча по зовнішній поверхні, середній третині правого плеча по зовнішній поверхні, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначеної втрати працездатності, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 125 КК України.

Окрім того, 20.11.2021 біля 23:00 год., ОСОБА_3 , знаходячись на території дворогосподарства, що в АДРЕСА_1 , в ході конфлікту який виник на ґрунті неприязних відносин зі своїм батьком ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну-небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, погрожував убивством ОСОБА_5 шляхом застосування кухонного ножа, чим викликав у потерпілого ОСОБА_5 відчуття страху за своє життя та реальні побоювання фізичною розправою.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив погрозу вбивством відносно потерпілого ОСОБА_5 , за обставин, коли були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 129 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 та частиною 1 статті 129 КК України, не визнав, суду пояснив, що він прийшов додому випивший. Батьки почали йому читати мораль. Потім перші почали його в`язати і він робив спротив цьому.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 129 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що у той день, точної дати не пам`ятає, його син ОСОБА_3 був п`яний та погрожував йому, побив вікна по хаті. Вони з жінкою зв`язали його. При цьому ОСОБА_3 наніс йому укуси по руках та плечах та невеликі побиття. При цьому він погрожував йому віртуально. Сказав, що візьме ніж і пирне його. Ножа у нього у руках не було, вони із жінкою взагалі сховали у хаті усі ріжучі предмети, бо бояться, що по п`яні ОСОБА_3 може порізати та вбити його. Коли ОСОБА_3 говорив за ніж, то він реально злякався за своє життя. Він часто поводиться агресивно по п`яні та погрожує.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_5 та матір`ю обвинуваченого ОСОБА_3 , суду пояснила, що її син ОСОБА_3 7 місяців пив, по п`яні побив вікна у хаті. Вони з чоловіком почали в`язати його і ледве зв`язали. Він покусав чоловіка у плечі. Також погрожував чоловіку однак ножа у нього при цьому не було. Вони з чоловіком постійно живуть у страху, що син по п`яні може порізати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є сестрою обвинуваченого та донькою потерпілого, суду пояснила, що у той день їй подзвонила мама і сказала прийти, бо ОСОБА_9 робить біду та побив батька. Вона прийшла десь через 30 хвилин, і ОСОБА_9 вже був зв`язаний . У батька були укуси на лиці і хребті. Мама сказала, що вони його зв`язали. Причиною конфлікту є п`янка обвинуваченого, він часто заходить у запої і веде себе агресивно та буянить. При ній батькові не погрожував і про ніж ніхто не говорив.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.11.2021 ОСОБА_5 просить прийняти міри щодо його сина ОСОБА_3 , який 20.11.2021 біля 23 год. 00 хв. наніс йому тілесні ушкодження в область голови.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.12.2021 подану ОСОБА_5 , 20.11.2021 року біля 23 год. 00 хв. його син ОСОБА_3 тримаючи в руках ніж погрожував йому фізичною розправою та вбивством.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №160/Х від 02.12.2021 при судово-медичній експертизі на тілі гр. ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодженні: синці в ділянках верхній третині лівого плеча по зовнішній поверхні, середній третині правого плеча по зовнішній поверхні; садно верхньої третини правого передпліччя по зовнішній поверхні. Згідно довідки травматолога з КНП ХЦЛ №1544 від 22.11.2021 заповненої на його ім`я встановлено діагноз: «укушені рани лівої щоки, садно правої щоки, укушена рана верхньої третини лівого плеча, забій верхньої третини лівого плеча, укушена рана верхньої третини правого передпліччя». Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих тупогранних предметів, якими могли бути зуби людини, що діяли по механізму тиснення і можуть вкладатися в час події, яка мала місце 20.11.2021 р. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я не більше 6 днів і по ці ознаці їх слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_5 можна припустити, що мала місце не менш як 3-кратна дія травмуючих предметів, виключена можливість виникнення ї внаслідок тертя ковзання, або падіння тіла з висоти власного росту при наданні тілу динамічного прискорення.

Відповідно до протоколу огляду предметів віл 03.12.2021 безпосереднім об`єктом огляду являється кухонний ніж з дерев`яною рукояткою. На рукоятці даного ножа наявні 2 металеві заклепки з одної сторони та з іншої, а також одна продовганиста заклепка по середині рукоятки даного ножа. Довжина леза даного ножа становить 15 см, товщина леза становить 2 мм, довжина рукоятки даного ножа становить 10 см, товщина рукоятки становить 1,5 см.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Так, факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України повністю підтверджується показами потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 та висновком судово-медичної експертизи №160/Х від 02.12.2021, які є узгодженими між собою. Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що батьки перші почали суд оцінює критично, позаяк такі нічим не підтверджені. При цьому ОСОБА_3 так і не надав жодного розумного пояснення щодо причин виникнення у потерпілого ОСОБА_3 відповідних тілесних ушкоджень.

Щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, то з цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 129 КК України передбачена кримінальна відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

При кваліфікації за даною нормою не має значення, чи збирався винний здійснити свою погрозу вбивством, - достатньо того, щоб у потерпілого були реальні підстави боятися здійснення погрози.

Погроза може бути висловлена усно, письмово, конкретними діями, по телефону, через телекомунікаційну мережу тощо, як безпосередньо потерпілому, так і шляхом доведення до потерпілого через інших осіб чи з використанням технічних засобів передавання інформації.

Погрозою застосування фізичного насильства, в тому числі і погрозою вбивством, слід вважати залякування особи застосування до неї такого насильства, в тому числі і залякування її вчинити вбивство. Погроза може полягати у висловлюваннях, жестах, демонстрації зброї або предметів, що можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень, предметів, що імітують зброю, які потерпіла особа приймає за справжню зброю, чи в інших діях. Погроза застосування фізичного насильства, в тому числі погроза вбивством, повинна сприйматися потерпілою особою як реальна, тобто у неї має скластися враження, що погроза буде реалізована. Така погроза може сприйматися потерпілою особою як реальна, виходячи з часу, місця та обстановки, що склалася (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи»).

Погроза вбивством може застосовуватись безпосередньо після її вираження. Або бути зверненою у майбутнє.

Злочин є закінченим в момент сприйняття потерпілим висловленої погрози позбавити його життя як реально, тобто як такої, що може бути виконана (здійснена).

Безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_3 здійснив погрозу вбивством відносно потерпілого ОСОБА_5 за обставин, які свідчать, що у потерпілого були реальні підстави боятися здійснення погрози.

Вказані обставини встановлені показами потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 , які узгоджуються між собою.

При цьому даючи оцінку усім доводам сторони захисту щодо відсутності складу правопорушення, суд констатує, наступне.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що виходячи з часу, місця та обстановки, що склалася ОСОБА_3 була здійснена погроза вбивством ОСОБА_5 .

Зокрема із показів потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 часто зловживає алкогольними напоями, в стані алкогольного сп`яніння поводиться агресивно та погрожує, внаслідок чого вони живуть у постійному страху, що змусило їх зокрема сховати у хаті усі колючі та ріжучі предмети, у ході конфлікту який мав місце 21.11.2021 ОСОБА_3 чітко висловив ОСОБА_5 погрозу, а саме, що він візьме ножа та пирне його, внаслідок чого ОСОБА_5 злякався за своє життя.

З урахуванням усього наведеного, а також того, що така поведінка обвинуваченого по відношенню до потерпілого (агресивна із висловлюванням погроз фізичною розправою) має місце уже тривалий час, на думку суду виловлена 20.11.2021 ОСОБА_3 вербально погроза взяти ніж та пирнути свого батька ОСОБА_5 , не зважаючи на відсутність у нього у той момент у руках ножа, свідчить про здійснення ним погрози вбивством ОСОБА_5 , і виходячи з описаної вище обстановки, останній мав реальні підстави боятися здійснення такої погрози.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними поза розумним сумнівом факти:

умисного заподіяння ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначеної втрати працездатності, тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною 1 ст. 125 КК України;

здійснення ОСОБА_3 погрози вбивством потерпілого ОСОБА_5 , за обставин, коли були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною 1 ст. 129 КК України;

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив два умисні кримінальні правопорушення, які відповідно до статті 12 КК України є кримінальними проступками.

Обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Також, суд враховує думку потерпілого, який призначення міри покарання залишив на розсуд суду.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 125 КК України, у виді штрафу, а за ч.1 ст. 129 КК України у вигляд арешту. Остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 КК України та частиною 1 статті 129 КК України, і призначити йому покарання:

за частиною 1 статті 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за частиною 1 статті 129 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ: ніж з дерев`яною рукояткою, який вилучений у спецпакет Національної поліції України №4253721 повернути ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1