Ухвала

іменем України

26 вересня 2023 року

м. Київ

Справа №351/1861/16-к

Провадження № 51-116 км 17

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 04 липня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду

від 12 вересня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 04 липня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до нього запобіжного заходу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вказану ухвалу місцевого суду.

У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2023 року, яку ним було оскаржено до апеляційного суду та рішенням якого

від 12 вересня 2023 року йому відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_4 зазначає, що кримінальне провадження щодо нього за №0000321 внесене до ЄРДР 26 вересня 2016 року, тобто в період чинності ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII

від 26 листопада 2015 року, відповідно до якого строк попереднього ув`язнення зараховується у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день такого ув`язнення за два дні вказаного покарання, що у загальному перерахунку перевищує максимальне покарання за інкримінований йому злочин. При цьому розгляд кримінального провадження, на думку обвинуваченого, навмисно затягується. Апеляційний суд всупереч резолютивної частини ухвали першої інстанції, в якій зазначено право на апеляційне оскарження судового рішення, безпідставно відмовив йому у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_4 та долучені до неї копії судових рішень, дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

За приписами ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

З посиланням на вищевказані норми закону, суд апеляційної інстанції акцентував на тому, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд зазначив, що оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про відмову в обранні запобіжного заходу, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції, чинними нормами КПК не передбачено.

А відтак, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя апеляційного суду правильно відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України.

При цьому апеляційний суд також вказав, що безпідставне зазначення у резолютивній частині судового рішення про те, що воно може бути оскаржено в апеляційному порядку, не наділяє заінтересованих осіб правом, яке вони не мають відповідно до вимог кримінального процесуального закону, оскільки відповідно до принципу правової визначеності, який забезпечує функціонування правової системи, судова практика застосування конкретної правової норми повинна бути єдиною.

На переконання суду касаційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3