Справа № 756/2595/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3919/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолоксай, Республіки Казахстан, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2006 за ч.4 ст.187, ст.304, ст.70 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 10.04.2015 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та щодо процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, уневстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 , у невстановлений час, день та місці, придбав предмет схожий на пістолет, 4 предмети схожі на патрони калібру 9 мм, які належать до бойових припасів, і які приніс за місцем свого проживання і де в подальшому їх зберігав.

Надалі, 04.12.2022, близько 16:10 год., за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 вийшов з під`їзду будинку тримаючи предмет схожий на пістолет в руці. Після розмови з сусідами ОСОБА_7 викинув вказаний предмет на асфальт та зайшов до під`їзду.

У цей же день, близько 20:17 год., за адресою м. Київ, проспект Г. Сталінграда, буд. 43-б, під час огляду місця події, а саме на сходинковій клітині 15-го поверху, ОСОБА_7 надав працівникам поліції для вилучення 4 предмети схожі на патрони 9 мм.

При цьому, також у цей же день, близько 20:37 год., за наведеною адресою, під час огляду місця події працівниками поліції було виявлено біля під`їзду та вилучено предмет схожий на пістолет, який викинув раніше ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування встановлено, що наданий на дослідження предмет схожий на пістолет, є пістолетом, який виготовлений шляхом переробки саморобним способом стартового (шумового) пістолету «ZORAKI 925», № НОМЕР_1 , кал. 9 мм P.A.K. виробництва фірми «АТАК arms ltd» (Туреччина), та належить до короткоствольної, гладкоствольної вогнепальної зброї, а надані на дослідження 4 предмети схожі на патрони 9 мм, є патронами з маркуванням «H s A 9 mm P.A.» та належать до боєприпасів до вогнепальної зброї.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати його в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 5 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що за межами уваги суду, без необхідної оцінки залишились дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого діяння та особи обвинуваченого. Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд необґрунтовано дійшов до помилкового висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

При ухваленні вироку, за межами уваги суду, без необхідної оцінки залишились дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого. Судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних середньої тяжкості та особливо тяжких злочинів проти моральності і власності, і був засуджений до реального терміну покарання у виді позбавлення волі на 9 років 9 місяців з конфіскацією майна.

Однак досить суворі заходи кримінальної репресії не призвели до позитивних змін в його особистості і не створили у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Звільнившись 10.04.2015 з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив умисний злочин, віднесений до категорії тяжких.

На думку прокурора, придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу в умовах повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та введеного в країні 24.02.2022 воєнного стану, не дає обґрунтованих підстав вважати можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування реального покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який вважав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Суд має належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши та оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст.75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, одружений, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря- психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання суд першої інстанції визнав рецидив злочинів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 буде призначення йому покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, та застосуванням звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст.75 КК України.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 судимості, саме по собі не перешкоджає застосуванню щодо нього положень ст.75 КК України та не свідчить про неможливість його виправлення без реального відбування покарання у виді позбавлення волі. При цьому бездоганна процесуальна поведінка обвинуваченого протягом досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, а також повне визнання ним вини, в сукупності з іншими даними щодо його особи, спростовують доводи прокурора щодо підвищеної суспільної небезпеки особи обвинуваченого та його небажання ставати на шлях виправлення.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів, а твердження прокурора про необґрунтоване звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: