Справа № 366/727/22
Провадження № 1-кп/366/70/23
В И Р О К

Іменем України

12 червня 2023 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження № 0000280 від 05.04.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не інвалід, не депутат, не одруженого, не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, в період часу з 22 години 02.04.2022 року по 13 годину 03.04.2022 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

З метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, завдав ОСОБА_9 не менше 5-ти ударів лівою та правою рукою, зібраною в кулак, в область голови (лівої та правої сторін обличчя) та тулубу, після чого намагався виштовхати ОСОБА_9 з будинку.

Внаслідок своїх умисних та протиправних дій, які виразились у спричиненні тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді субдуральної гематоми об`ємом до 80 см. Куб, субарахноїдальні крововиливи на правій півкулі головного мозку, крововиливи у м`які тканини голови, множинні садна та синці на голові, тулубі, лівому передпліччі, які могли утворитися 03.04.2022 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 помер на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_9 , 1975 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок здавлення головного мозку субдуральною гематомою, після отриманої закритої черепно-мозкової травми.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні, яке мало місце 15.03.2023 року, на виконання вимог ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувального акту прокурором, оголошення короткого викладу позовної заяви, та роз`яснення суті пред`явленого обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та відмовився надавати покази.

Крім того, після неодноразових зауважень обвинуваченому, з боку головуючого, щодо недопустимості порушення порядку в судовому засіданні та непідкорення розпорядження головуючого, за клопотанням прокурора, яке підтримав представник потерпілої - адвокат ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_4 , ухвалою суду від 15.03.2023 року, був видалений із зали судового засідання на весь час судового розгляду даного кримінального провадження.

Ухвалою суду від 15.03.2023 року, судове засідання було відкладено. Одночасно з тим, ухвалою суду було надано доручення Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 адвоката в порядку вимог ст. 330 КПК України, для захисту за призначенням.

Згідно доручення для надання безоплатної вторинної правої допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 03.04.2023 року № 010-100000942, обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням листа Іванківського районного суду Київської області від 03.04.2023 року, було призначено захисника - адвоката ОСОБА_5 .

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, за результатами обговорення з усіма учасниками судового процесу питання щодо порядку та обсягу доказів, які будуть досліджуватись, судом, із занесенням до журналу судового засідання було вирішено встановити наступний порядок та обсяг дослідження доказів у даному провадженні, а саме розпочати з вивчення письмових доказів, потім допитати свідків, потерпілу та перейти до судових дебатів.

Крім того, сторони кримінального провадження погодились, що у разі необхідності обсяг та порядок дослідження доказів, може бути змінено.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_11 показав, що проживає в м. Києві, одружений, пенсіонер, в с. Степанівка має дачний будинок, обвинуваченого ОСОБА_4 , знає, але стосунків не підтримував, з потерпілим ОСОБА_9 , знайомий, підтримував стосунки, не родичі.

У лютому місяці 2022 року приїхав з м. Києва на дачу в с. Степанівка, та через окупацію не зміг виїхати. Під час окупації ОСОБА_4 приходив до нього та просив бензин, але він відмовив, бо самому було потрібно. Особливо він з ним не спілкувався під час окупації, бо з ним спілкуватись було не цікаво, оскільки він говорив так, начебто він вже голова сільської ради. На другий день де окупації, приблизно з 02.04. на 03.04.2022 року, до нього прийшов ОСОБА_12 з ОСОБА_13 та принесли із собою пляшку коньяку, яку вони в трьох випили, і приблизно о 14 годині, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , пішли. Пізніше, від дядька дізнався про труп, після чого за першої нагоди поїхав до міста Києва. У двір до ОСОБА_14 , де був виявлений труп ОСОБА_15 , він не заходив та нічого не бачив.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_16 показала суду, що вона проживає в АДРЕСА_1 , одружена, працює фельдшером в с. Піски. З обвинуваченим ОСОБА_12 знайома як односельчани, з потерпілим ОСОБА_15 - знайома, як односельчани, не родичі.

Померлого ОСОБА_15 вона бачила живим і востаннє о 16 годині 40 хвилин 02.04.2022 року, коли останній вигулював собаку, після чого пішов до ОСОБА_14 . В подальшому більше живим його ніхто не бачив.

03.04.2022 року, приблизно о 09 годин 20 хвилин, ОСОБА_12 сам йшов від свого будинку в центр села, а потерпілого з ним не було. Цілий день 03 квітня, була тиша, всі займались хатніми справами та господарством. Потім вона почула гавкіт собаки ОСОБА_15 . Пішла подивилась. Але ОСОБА_15 вдома не було, будинок був зачинений. Повернулась до себе додому, взяла комплект ключів від будинку ОСОБА_15 , які зберігались на про всяк випадок, прийшла до нього додому, погодувала курей та собаку. О 14 годині та о 15 годині, ОСОБА_15 додому так і не повернувся. Пізніше ввечері бачила ОСОБА_14 на підпитку.

04.04.2022 року, приблизно о 08 годин, до них у ворота постукали. Вона разом з чоловіком вийшли до дороги. На дорозі стояли ОСОБА_12 та односелець ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_12 сказав, що у нього у дворі «жмур», і додав, що це він так зробив.

В цей час, тільки но відбулась де окупація, світла та мобільного зв`язку ще не було, як покликати на допомогу, не знали. Пішли з чоловіком до сусіда, в якого була машина, хотіли їхати до старости. На щастя по дорозі на зустріч їхав екіпаж поліції. Потім разом з працівниками поліції зайшли на подвір`я до ОСОБА_14 , і вона побачила потерпілого ОСОБА_15 , який лежав на землі, під деревом, обличчям до низу, зі спущеними штанами, футболки на тілі не було, на спині були синяки від металевого прута, потилиця була темно-синього кольору, сідниці темно-бурі (синяк, гематома), руки були під тулубом, голова була втоптана в землю по вуха.

Крім того, свідок показала суду, що під час окупації ОСОБА_15 допомагав всім своїм і в тому числі і ОСОБА_14 , птицею та яйцями, а ОСОБА_12 взамін давав ОСОБА_15 читати якусь інформацію, роздруковану на принтері. Під час окупації ОСОБА_12 агітував за створення окремого ОТГ, запевняв, що при росії всім буде краще. Взагалі, ОСОБА_14 в село привіз односелець ОСОБА_17 . Спочатку ОСОБА_18 придбав будинок, завів сім`ю, дітей. Потім на допомогу на будівництво, привіз ОСОБА_14 . Були і інші люди. Потім ОСОБА_18 прописав у своєму будинку ОСОБА_14 . Сам ОСОБА_18 на контакт не дуже йде, однак, його теща в розмові повідомила, що він підбирає неблагополучних людей, привозить їх у село, щоб вони працювали на нього.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_19 , показав суду, що він проживає в с. Старі Петрівці, Вишгородського району Київської області, пенсіонер (в минулому працівник поліції), в с. Степанівка має дачний будинок. З обвинуваченим ОСОБА_12 стосунків не підтримує, бачив його декілька разів, з потерпілою ОСОБА_7 знайомий, не родичі.

Точної дати він не пам`ятає, але у квітні місяці 2022 року, приблизно о 08 годині ранку, до нього прийшла донька ОСОБА_20 і повідомила, що стався злочин. Потім, він, його зять - ОСОБА_21 та його син - ОСОБА_22 , взяли машину та поїхали до місця проживання ОСОБА_14 , в кінець села. По дорозі, на зустріч їм, за містком йшов ОСОБА_12 . Вони зупинились. Легкий був у нетверезому стані, або на похмілля, сорочка була задрана. Потім ОСОБА_12 сказав, що у нього на подвір`ї лежить труп чоловічої статі - ОСОБА_23 ( ОСОБА_24 ). На запитання хто це зробив, відповів, що не знає хто побив потерпілого ОСОБА_15 . Легкий вів себе не звичайно, тривожно. Після цього, він сказав ОСОБА_14 йти додому, а його зять поїхав в сторону с. Горностайпіль, викликати поліцію, бо тільки там більш менш був мобільний зв`язок. До приїзду поліції, він пішов додому до ОСОБА_13 , той спав. Він розбудив його, після чого ОСОБА_13 повідомив, що він був у ОСОБА_14 вдома, там був ОСОБА_15 , вони втрьох вживали спиртні напої, після чого він дуже швидко відключився, та заснув, однак перед цим бачив, як між ОСОБА_12 та ОСОБА_15 була штовханина, більше нічого пригадати не може, бо був дуже п`яний.

Під час окупації та незадовго до того, ОСОБА_12 ходив по селу і агітував за створення «комуни».

Легкого в село привіз ОСОБА_17 , як робочу силу.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_20 показав суду, що він проживає в с. Степанівка, Вишгородського району Київської області, працює оператором ГРС, з потерпілою ОСОБА_7 стосунки нормальні, не родичі, з обвинуваченим ОСОБА_4 не родичі, знає його наглядно.

02.04.2022 року пів дня його не було вдома, їздив до ОСОБА_25 в пошуках власної машини, яку викрали ОРКИ. Повернувся додому приблизно о 15 годині. Потім до нього прийшов ОСОБА_15 , привітав з тим, що він відшукав свою машину та попросив проїхати в с. Піски до родичів, він не відмовив. З`їздили в с. Піски, передали вітання родичам та повернулись назад в с. Степанівка, ліг відпочивати, а ОСОБА_15 пішов до себе додому, попередньо домовились з ним наступного дня поїхати по кукурудзу. Наступного дня , 03.04.2022 року, він провозився з трактором який не заводився. Щоб поїхати по кукурудзу, але так і не зміг завести. Потім допомагав сусіду з машиною. Протягом дня ОСОБА_15 до нього так і не зайшов, та він його не бачив. 04.04.2022 року, приблизно в період часу з 08 до 08:30, з дружиною порався по господарству. В цей час хтось постукав у ворота. Вийшли з дружиною до воріт. А там стояли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (з похмілля), при цьому ОСОБА_12 йому сказав, що у них «жмур». Він не відразу зрозумів про що йде мова, але годом до нього дійшло, що мова йде про труп людини, на що він сказав, з ким пив, з тим і розбирайся. Потім він запитав у ОСОБА_14 чи це він вбив, на що ОСОБА_12 відповів мабуть (наверно). Після цього він наказав ОСОБА_14 йти додому, а він покличе працівників поліції, а його повідомим по приїзду поліції. Після цього він пішов до Письменного, у якого була машина, щоб їхати по допомогу до поліції, але по дорозі до Письменного зустріли екіпаж поліції, в супроводі якої пішли до ОСОБА_14 . Зайшовши на подвір`я до ОСОБА_14 у супроводі працівників поліції, він побачив тіло ОСОБА_15 , яке лежало на землі, голова була забита в землю по вуха, штани зняті, руки були під тулубом. Пізніше, коли тіло ОСОБА_15 перевертали, ніс потерпілого зігнутий в бік. Працівники поліції стукали у вікно будинку ОСОБА_14 , але майже 10 хвилин ніхто не відкривав. Згодом вийшов ОСОБА_12 , руки в карманах, йшов на працівників поліції, на команду поліції «стій» не реагував, на що поліції довелось здійснити попереджувальні постріли у повітря. Потім працівники поліції наділи на ОСОБА_14 кайданки. У зв`язку з тим, що наряду поліції треба було терміново прибути до с. Страхолісся, вони попросили їх, за можливості, доставити ОСОБА_14 самостійно до відділу поліції в смт. Іванків. В подальшому, він, ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , та його дружина, на мікроавтобусі Письменного повезли ОСОБА_14 закутого в кайданки в смт. Іванків до відділку поліції. Прибувши в смт. Іванків до відділку поліції, вийшов працівник поліції та запитав чому ОСОБА_12 у кайданках. На що він повідомив - убив.

Пізніше він мав розмову з ОСОБА_13 , під час якої останній повідомив, що 03.04.2022 року, що до нього ( ОСОБА_13 ) прийшов ОСОБА_12 та запросив випити. Разом з ОСОБА_12 він прийшов до нього додому, де вже був ОСОБА_15 , який мав ознаки побиття (вже був побитий), він з ним привітався, на що ОСОБА_15 кивнув йому у відповідь, але нічого не сказав. Потім вони в трьох пили, да так, що він нічого не пам`ятає - «вирубився».

Крім того, свідок показав, що ОСОБА_17 , привозить в село різних людей, так само прибув і ОСОБА_12 . Люди прибувають вночі, так само в ночі вони і зникають.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 показала суду, що вона проживає в АДРЕСА_1 ., перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 понад 6 років, щодо обвинуваченого ОСОБА_14 , то з ним не знайома особисто, але чули, що такий проживав селі. В перше, особисто мала розмову з ОСОБА_12 , і лише по телефону, у квітні 2022 року, коли він просив її допомогти йому зібрати дачників з ОСОБА_27 , на збори «про створення органу самоврядування нашого села», при цьому ОСОБА_12 представився як двоюрідний брат ОСОБА_28 . Вона погодилась повідомити тих з ким особисто спілкувалась, оскільки питання стосувалось життя села. Проведення зборів планувалось на 27.02.2022 року.

Щодо обставин кримінального правопорушення, то на той час вона була за межами України, у Польщі, повернулась у село лише 20.04.2022 року, і по приїзду особисто бачилась з ОСОБА_12 , вперше.

02.04.2022 року їй через мобільний месенджер зателефонував її співмешканець ОСОБА_15 , повідомив, що російські війська відійшли, всі живі та здорові, все спокійно, говорили приблизно 40 хвилин, на різні теми. Також під час розмови, ОСОБА_15 повідомив, що ОСОБА_12 у себе вдома зробив коптильню, і запропонував йому закоптити птицю, і він мав намір піти ввечері до ОСОБА_14 , переговорити з цього приводу.

04.04.2022 року, їй зателефонувала сусідка, і повідомила, що ОСОБА_29 , вже немає в живих.

До окупації ОСОБА_30 , з ОСОБА_12 не контактував, а вже під час окупації, часто приходив до нього, і говорив про створення паралельних органів влади.

Легкий з`явився на території села Степанівка за 3 місяці до окупації, а приблизно у січні 2022 року, сусідка казала, що ОСОБА_12 проводив активну роботу щодо вирішення питання про виділення Шмигельському землі.

Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість доводиться дослідженими у ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження.

Окрім наведеного, у судовому засіданні досліджено наступні докази, а саме:

Витяг з ЄРДР (кп № 0000280), дата повідомлення про вчинення кримінального провадження 05.04.2022 року, правова кваліфікація ч. 2 ст. 121 КК України, відповідно до якого 05.04.2022 року, приблизно о 10 год. 40 хв., на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено тіло ОСОБА_9 , 1975 року народження; в графі ПІБ особи, яку повідомлено про підозру. Зазначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Акт обстеження з місця пригоди від 04 квітня 2022 року, о 16 годині 10 хвилин, староста Оранського старостівського округу ОСОБА_31 , в присутності жителів с. Степанівка: ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , в с. Степанівка, виявили труп ОСОБА_9 , 1975 року народження по АДРЕСА_1 . Тіло лежав на животі, був оголений по пояс, штани приспущені нижче сідниць (сідниці вкриті слідами ударів), на ногах черевики, футболка помаранчевого кольору була розірвана та лежала біля тіла, на голові була рана від удару, на спині сліди від ударів дерев`яним прутом, руки зігнуті в зап`ясті та знаходились під тілом (грудьми), обличчя опухле від ударів та притиснуте до землі. Громадянин ОСОБА_9 був мертвий. До акту додаються фотознімки;

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 07.04.2022 року у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

Заяву ОСОБА_32 від 05.04.2022 року, відповідно до якої, вона надає дозвіл слідчому на проведення огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

Протокол огляду місця події від 05.04.2022 року, відповідно до якого слідчий ОСОБА_33 , в присутності понятих, за участі власника ОСОБА_34 , із застосуванням фотоапаратом марки ПАНАСОНІК, провели, огляд прибудинкової території дерев`яного будинку, де на траві головою до низу лежить труп ОСОБА_9 , руки зігнуті у ліктьовому суглобі, вивернуті під тіло, ноги випрямлені вздовж тіла. При зовнішньому огляді, на спині, в області ребер з лівої сторони виявлені синці, подряпини. Зі сторони голови, лежить камуфльована куртка. Труп направлено до Іванківського КОБ СМЕ. Під час огляду місця події виявлено та вилучено: мобільний телефон РЕДМІ, ХУАВЕЙ, ноутбук ДЕЛЛ, «удостоверение человека» на ім`я ОСОБА_35 : ОСОБА_36 : Легкий:, посвідчення ГО «об`єднана правозахисна група Багнет Нації» на ім`я ОСОБА_4 , № 035; посвідчення з газети «Ідея нації» на ім`я ОСОБА_4 ; посвідчення журналіста-кореспондента ОСОБА_37 , ім`я ОСОБА_4 ; копія паспорта серія НОМЕР_1 ім`я ОСОБА_4 ; посвідчення ім`я ОСОБА_4 від 18.08.2021 року з печаткою «Всеукраїнська міжрегіональна професійна спілка журналістів інформаційної агенції ТАВРІЯ НЬЮС»; камера ГОУ ПРО ХІРО 4; картка Приват Банк № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; картка Моно Банк № НОМЕР_4 , картка Ощадбанку № НОМЕР_5 ;

Постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 06.04.2022 року, відповідно до якої, речі виявлені та вилучені під час огляду місця події, визнано речовими доказами, та передано до кімнати зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області;

Протокол огляду речових доказів вилучених під час огляду місця події від 22.04.2022 року;

Протокол огляду трупу від 06.04.2022 року з фото таблицею;

Постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 06.04.2022 року, відповідно до якої під час огляду трупу в приміщенні Іванківського КОБ СМЕ виявлено та вилучено: зразок крові ОСОБА_9 , штани чорного кольору, гумові калоши чорного кольору, футболку помаранчевого кольору, камуфляжну куртку, труси. Зазначене визнано речовими доказами, вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження для проведення судових експертиз;

Квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 1392;

Протокол слідчого експерименту від 28.04.2022 року за участі свідка ОСОБА_38 , відповідно до якого останній повідомив, що 03.04.2022 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, він перебував у ОСОБА_39 , коли туди прийшов ОСОБА_4 . Він запитав у Легкого, чи не має в нього самосаду. На що ОСОБА_12 відповів, що є, але вдома та запропонував йому пройти до місця його проживання. По дорозі до місця проживання ОСОБА_14 , останній під час розмови повідомив йому, що у ОСОБА_40 , якісь «сепарські» замашки, і він ( ОСОБА_12 ) вдарив його. Продовжуючи рух в напрямку до будинку де проживав ОСОБА_12 , вони зайшли до ОСОБА_41 , у якого ОСОБА_12 придбав алкогольні напої, які він разом з ОСОБА_12 вживав. Прийшовши до ОСОБА_14 додому, на ганку лежав ОСОБА_30 , на обличчі якого був синець, ОСОБА_23 був без одягу. На запитання слідчого, чи не здалось йому дивним, що на ганку у ОСОБА_14 лежить ОСОБА_23 без одягу та із синцем на обличчі, свідок ОСОБА_13 відповів, що йому це здалось дивним, однак, він побоявся запитати про це у ОСОБА_14 . На запитання слідчого, чи мав ОСОБА_23 ознаки життя, свідок ОСОБА_13 відповів, що ОСОБА_23 привітався з ним, кивнувши йому головою. Потім свідок розказав де він сидів за столом, де сидів ОСОБА_12 , та як вони вживали спиртні напої. Потім свідок попросив у ОСОБА_14 дозволу відпочити, та пішов у другу кімнату, де заснув. Наступного дня, о 07 годині ранку його розбудив ОСОБА_12 , та повідомив йому, що ОСОБА_23 не дихає. Після цього він вийшов на вулицю та побачив ОСОБА_23 , який лежав подвір`ї на животі. Він нічого не запитував у ОСОБА_14 , оскільки дуже його боявся. Крім того, свідок ОСОБА_13 під час слідчого експерименту показав, що того дня ОСОБА_23 з ними спиртні напої не вживав, за столом з ними не сидів, ОСОБА_12 йому не погрожував, але просив нікому нічого не розповідати, жодних конфліктів між ОСОБА_12 та ОСОБА_23 він не бачив, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння;

Заяву ОСОБА_7 від 19.04.2022 року про залучення її до провадження як потерпілого;

Заяву ОСОБА_42 від 27.05.2022 року про залучення її до провадження як потерпілого;

Лікарське свідоцтво про смерть № 42 від 06.04.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_9 , 1975 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 46 років, від закритої черепно-мозкової травми: субдуральна гематома;

Висновок експерта № 42 від 25.05.2022 року, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: закритої черепно-мозкової травми у вигляді субдуральної гематоми об`ємом до 80 см. Куб, субарахноїдальні крововиливи на правій півкулі головного мозку, крововиливи у м`які тканини голови, множинні садна та синці на голові, тулубі, лівому передпліччі, які могли утворитися 03.04.2022 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Смерть наступила 03.04.2022 року внаслідок здавлення головного мозку субдуральною гематомою, після отриманої закритої черепно-мозкової травми. При судово-токсилогічному експертному дослідженні виявлений етиловий спирт в крові 2,23 %, в сечі 3,10%, що відповідно до живої людини відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння;

Висновок експертного дослідження № 267 від 12.05.2022 року (судово-медична гістологія);

Висновок експертного дослідження № 150-мк від 03.05.2022 року, відповідно до якого при судово-медичному криміналістичному досліджені шийного ограно-комплексу з трупа ОСОБА_9 виявлено частковий розрив капсули суглобу, по зовнішній поверхні, утвореного тілом під`язикової кістки та проксимальним кінцем правого великого ріжка, який міг утворитися при бічному стисненні під`язикової кістки з місцем прикладання сили дистальніше розриву;

Заяву ОСОБА_4 від 28.04.2022 року про відмову від проведення слідчого експерименту за його участі;

Висновок судово-психіатричного експерта № 28 від 12.01.2023 року (місце проведення експертизи - ДУ ІПСПЕМН МОЗ України, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 16), відповідно до якого, на підставі ухвали Іванківського районного суду Київської області від 24.10.2022 року, було призначено експертизу ОСОБА_4 . Експертизу проводили експерти: ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 . Відповідаючи на поставлені питання, експерти дали висновок, що ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв ознаки «Змішаного розладу особистості (F 61 за МКХ-10)». За свої психічним станом ОСОБА_4 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними На даний час ОСОБА_4 виявляє ознаки «Змішаного розладу особистості (F 61 за МКХ-10) ». За своїм психічним станом у даний час ОСОБА_4 , здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. За своїм психічним станом, здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, відтак реалізовувати своє право на захист. За своїм психічним станом здатний правильно сприймати, запам`ятовувати і відтворювати факти, що мають значення у справі. Не виявляє ознак синдрому залежності внаслідок вживання психоактивних речовин, лікування від вищезазначеної залежності, не потребує.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Першотравневськ, Дніпропетровської області.

Згідно інформації Іванківської ЦРЛ, ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не перебуває.

Згідно характеристики, виданої Старостою Оранського старостинського округу, ОСОБА_47 , ОСОБА_4 станом на 16.05.2022 року зареєстрований та проживає на території Іванківської селищної громади в АДРЕСА_1 , проживає сам, не працює, зі слів сусідів, характеризується негативно, зловживає спиртним, конфліктує з жителями села, але офіційно, скарг до Оранського старостату не надходило.

Згідно вимоги УІТ ГУМВС України, ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Вимогами ст. 85 КПК України регламентовано, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Оскільки, досліджені під час судового слідства докази достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим у п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

З огляду на викладене, суд визнає належними та допустимими вище перераховані докази, а також документи, які характеризують особу ОСОБА_4 , оскільки вони повністю узгоджуються як між собою, так і з показаннями потерпілої та свідків, а також відповідають встановленим у ході судового слідства обставин справи. При цьому судом не встановлено яких-небудь порушень вимог КПК України щодо порядку їх отримання.

Разом з тим, суд вважає, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, відмова від проведення слідчого експерименту за його участі, відмова від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в порядку ст. 290 КПК України, відмова від отримання обвинувального акту та копії цивільного позову під час підготовчого судового засідання, порушення порядку у судовому засіданні, та не підкорення розпорядженням головуючого по справі, є нічим іншим як обраним способом захисту, спрямованим на уникнення кримінальної відповідальності, оскільки, наведене повністю спростовується дослідженими у ході судового слідства доказами.

Також суд враховує те, що частина показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , зокрема про те, що свідок ОСОБА_48 повідомив, що потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_4 , за своєю суттю є показаннями з чужих слів.

Водночас, судом не було безпосередньо досліджено показання свідка ОСОБА_49 .

У зв`язку з наведеним, за загальним правилом, використання судом показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , як доказу вважалося б несумісним з інтересами сторони захисту. Однак, це правило не є абсолютним. Його необхідно розглядати через призму інших чинників, притаманних певній конкретній справі. З цією метою суду необхідно зрівноважити конкуруючі інтереси сторони захисту та сторони обвинувачення задля здійснення справедливого судочинства.

По-перше, використання показань особи, яка не була допитана в суді, як доказу залежить від вагомості причин неприбуття її до суду. До таких підстав суд відносить смерть особи, що також передбачено і п. 1) ч. 3 ст. 97 КПК України. В цьому випадку, неприбуття особи не пов`язане з певними вольовими діями чи переконаннями, а з об`єктивними, реальними та невідворотними обставинами.

По-друге, використання такого доказу має значення для встановлення обставин кримінального провадження. Показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , необхідні задля доведення чи спростування факту заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 .

По-третє, неможливість безпосереднього допиту особи в суді не повинна впливати на об`єктивність та повноту судового розгляду, з огляду на значення цього доказу для встановлення обставин провадження.

Використання таких показань свідка ОСОБА_38 , як доказів, судом піддано детальній перевірці. Вони підтверджуються та взаємоузгоджуються з іншими дослідженими доказами.

Судом надано стороні захисту достатні зрівноважуючі фактори, що дозволяють здійснити справедливу і правильну оцінку достовірності таких показань та, як наслідок, застосувати їх при оцінці певних фактичних даних.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , у судовому засіданні надали покази, що зі слів ОСОБА_38 , ОСОБА_4 мав конфлікт з потерпілим ОСОБА_9 , наносив тілесні ушкодження, штовхав.

Такі твердження вважаються показаннями з чужих слів (частина перша статті 97 КПК України). Вони висловлені в усній формі та ґрунтуються на поясненні свідка ОСОБА_49 .

Суд вважає такий доказ допустимим з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

При цьому, суд зобов`язаний враховувати:

1) значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей;

2) інші докази щодо питань, передбачених пунктом 1 цієї частини, які подавалися або можуть бути подані;

3) обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності;

4) переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень;

5) складність спростування пояснень, показань з чужих слів для сторони, проти якої вони спрямовані;

6) співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання;

7) можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

Судом досліджено показання свідків безпосередньо в судовому засіданні. Їх судом отримано усно. Сторона обвинувачення забезпечила присутність зазначених осіб під час судового розгляду, а стороною захисту реалізовано своє право на перехресний допит перед судом з метою спростування їх показань.

Судом враховується значення показань для отримання відомостей щодо обставин заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

При цьому, інші досліджені судом докази підтверджують надані ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , показання з чужих слів щодо спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Судом враховано обставини надання первинних пояснень свідком ОСОБА_50 , які не викликають сумніву у суду щодо їх достовірності. Захистом не наведено обґрунтованих відомостей, що могли б свідчити про їх неправдивість. Окрім цього, стороні захисту надано можливість спростування цих показів іншими доказами.

Суд також враховує і те, що у суду, не було можливості безпосередньо допитати свідка ОСОБА_38 , оскільки він, помер.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з положень п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 26 КПК України, до загальних засад кримінального провадження відноситься також його диспозитивність, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

У судових дебатах захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що матеріали кримінального провадження не містять жодного належного та допустимого доказу, який доводить винуватість його підзахисного у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Разом з тим, суд критично оцінює таку позицію захисту, оскільки дослідженими в ході судового слідства показами потерпілої, свідків, матеріалами кримінального провадження повністю спростовується позиція сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Водночас, судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації як стороною захисту, так і стороною обвинувачення їх процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.

Так, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні виду, міри покарання ОСОБА_4 , виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, з урахуванням положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, віднесеного законом до категорії тяжких злочинів, неперебування ОСОБА_4 на спеціальних обліках у районній лікарні, те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем свого проживання, суд вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Водночас, на переконання суду, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 його негативна характеристика, поведінка, як відразу після вчинення злочину, так і під час досудового розслідування та судового розгляду у суді, є підставою для призначення обвинуваченому покарання, наближеного до максимально можливого за санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що прямо передбачене санкцією ч. 2 ст.121 КК України буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

Разом з тим, оскільки на підставі ухвали судді Іванківського районного суду Київської області від 21.12.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 21.12.2022 року за правилами, передбаченими ч. 1, 5 ст. 72 КК України, зарахувавши у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення 21.12.2022 року по день оголошення вироку.

Потерпіла ОСОБА_7 звернулася з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розміру 6500 гривень та моральної шкоди в розмірі 643 500 гривень, яку їй була спричинена злочинними діями обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріальна шкода завдана потерпілій ОСОБА_7 у розмірі 6500 гривень підтверджена матеріалами кримінального провадження, а тому цивільний позов потерпілої слід задовольнити у на всю суму.

В обґрунтування розміру моральної шкоди потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 зазнала сильних душевних страждань психічних переживань, погіршення здоров`я, у зв`язку зі співмешканця.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її житті та інші обставини.

На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, оскільки протиправними, винними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях внаслідок смерті її співмешканця, що порушило її звичайний уклад життя, то з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань потерпілої, суд вважає що заявлена потерпілою сума у розмірі 643 500 грн. в рахунок відшкодування моральних страждань потерпілої ОСОБА_7 , які належить стягнути на її користь з обвинуваченого є такою, що ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості, а також є домірною глибині емоційних страждань потерпілого.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, залишити попередню, у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 21.12.2022 року за правилами, передбаченими ч. 1, 5 ст. 72 КК України, зарахувавши у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 21.12.2022 року по день оголошення вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоду у розмірі 6500 гривень та моральної шкоди у розмірі 643 500 гривень, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 643 500 (шістсот сорок три тисячі п`ятсот) гривень.

Речові докази:

мобільний телефон РЕДМІ, ХУАВЕЙ, ноутбук ДЕЛЛ, «удостоверение человека» на ім`я ОСОБА_51 : Легкий:, посвідчення ГО «об`єднана правозахисна група Багнет Нації» на ім`я ОСОБА_4 , № 035; посвідчення з газети «Ідея нації» на ім`я ОСОБА_4 ; посвідчення журналіста-кореспондента ОСОБА_37 , ім`я ОСОБА_4 ; копія паспорта серія НОМЕР_1 ім`я ОСОБА_4 ; посвідчення ім`я ОСОБА_4 від 18.08.2021 року з печаткою «Всеукраїнська міжрегіональна професійна спілка журналістів інформаційної агенції ТАВРІЯ НЬЮС»; камера ГОУ ПРО ХІРО 4; картка Приват Банк № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; картка Моно Банк № НОМЕР_4 , картка Ощадбанку № НОМЕР_5 - зберігати при матеріалах кримінального провадження до набрання вироком законної сили;

зразок крові ОСОБА_9 , штани чорного кольору, гумові калоши чорного кольору, футболку помаранчевого кольору, камуфляжну куртку, труси - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Суддя ОСОБА_52