Справа № 346/4959/22
Провадження № 1-кп/346/313/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000484, в якому ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; українець, громадянин України; місце проживання: АДРЕСА_1 ; освіта середня; не працює; не одружений, дітей на утриманні не має; судимостей не має) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_4 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_3 , потерпілі: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

26.07.2022 року близько 08 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи по АДРЕСА_2 з метою особистої наживи, вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Тому, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, в умовах воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, перебуваючи на неогородженій прилеглій території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження бічного вікна приміщення літньої кухні проник всередину, звідки викрав закрите упакування прального порошку торгової марки «Persil» автомат «Color», вагою 5,4 кг., вартістю 462 (чотириста шістдесят дві) гривні, який належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, ОСОБА_3 покинув приміщення літньої кухні та перебуваючи на території вказаного господарства, продовжуючи свої злочинні дії, з метою власного збагачення, викрав із криниці бувший у вжитку технічно-справний водяний насос марки «Vodomet» моделі «4QCD 2.1-100-0.55», вартістю 1 955 (одна тисяча дев?ятсот п?ятдесят п?ять) гривень, який належить потерпілій ОСОБА_5 . Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2 417 (дві тисячі чотириста сімнадцять) гривень. У цей же день 26.07.2022 після 08 год., ОСОБА_3 , покинувши з викраденим майном, територію господарства ОСОБА_5 , по АДРЕСА_2 , і перебуваючи навпроти вказаного господарства, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, вчинив крадіжку автозапчастин із автомобіля марки «Toyota Avensis», 2005 року випуску, який належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: запасного колеса (докатки) автомобіля марки «Toyota», вартістю 2 453 (дві тисячі чотириста п?ятдесят три) гривні, 4 (чотирьох) колісних гайок автомобіля марки «Toyota», вартістю 221 (двісті двадцять одна) гривня 40 (сорок) копійок, блоку керування двигуном «Engine control Toyota 89661-05821», вартістю 17 891 (сімнадцять тисяч вісімсот дев?яносто одна) гривня, блоку управління склоочисниками «Toyota 85940-05020», вартістю 3 581 (три тисячі п?ятсот вісімдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок, двох завіс, вартістю 947 (дев?ятсот сорок сім) гривень, блоку керування дзеркалами заднього виду автомобіля марки «Toyota», вартістю 946 (дев?ятсот сорок шість) гривень, блоку підігріву вікна автомобіля марки «Toyota», вартістю 750 (сімсот п?ятдесят) гривень, блоку управління скло-підіймачами автомобіля марки «Toyota», вартістю 7 080 (сім тисяч вісімдесят) гривень, лівого дефектора автомобіля марки «Toyota», вартістю 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні, блоку перемикання склоочисників автомобіля марки «Toyota», вартістю 3 677 (три тисячі шістсот сімдесят сім) гривень, накладку від сидіння (LH 72138-05030 «РР»), вартістю 466 (чотириста шістдесят шість) гривень 66 (шістдесят шість) копійок, накладку передньої дверної ручки салону «67616-05020», вартістю 452 (чотириста п?ятдесят дві) гривні 50 (п?ятдесят) копійок, кришки корпусу лівого дзеркала заднього виду, вартістю 747 (сімсот сорок сім) гривень 10 (десять) копійок, кришки корпусу правого дзеркала заднього виду, вартістю 747 (сімсот сорок сім) гривень 10 (десять) копійок. Після чого, ОСОБА_3 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 41 741 (сорок одна тисяча сімсот сорок одна) гривня 96 (дев?яносто шість) копійок. Загалом, вартість викраденого ОСОБА_3 майна, становить 44 158 (сорок чотири тисячі сто п?ятдесят вісім) гривень 96 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_3 безпосередньо у судовому засіданні. Вказані в обвинуваченні обставини він не оспорював і просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, як і прокурор, через, що суд на підставі частини 3 статті 349 КПК України, попередньо виконавши всі умови для її застосування, визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин обвинувачення. І тому суд вважає, що діяння, у вчиненні якого ОСОБА_3 звинувачує прокурор, дійсно мало місце.

Також суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що вказане діяння ОСОБА_3 дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України. Суд враховує те, що ОСОБА_3 добровільно і свідомо визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, і суд також вважає саме його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в осудному стані, умисно, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 4 статті 185 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_3 .

Разом з цим суд відзначає, що ОСОБА_3 дійсно щиро розкаявся у вчиненні ним кримінального правопорушення та висловив щирий жаль з приводу скоєного.

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_3 або звільняли його від кримінальної відповідальності судом не встановлені, а тому він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення за частиною 4 статті 185 КК України, на загальних підставах.

Суд погоджується із прокурором у тому, що обставинами, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відносяться до обставин, які пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого, що знайшло своє підтвердження прямо у залі суду, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на що вказував прокурор. Обставини, що обтяжують покарання, які передбачені статтею 67 КК України, прокурором не встановлені.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 КК (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, суд виходить з наступного:

- санкція частини 4 статті 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_3 у цій справі, і вказані вищі та нижче за текстом;

- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні обвинувачення), за яких ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 5 статті 12 КК України, є тяжким злочином та кваліфікуються за частиною 4 статті 185 КК України;

- ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; українець, громадянин України; місце проживання: АДРЕСА_1 ; освіта середня; не працює; не одружений, дітей на утриманні не має; судимостей не має;

- він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення з прямим умислом, але обставинами, які пом`якшують його покарання є його щире каяття, що знайшло своє підтвердження прямо у залі суду, а також активне сприяння розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення;

- наслідком вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення є порушення права власності потерпілих осіб.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити найменш суворий вид покарання, що передбачений частиною 4 статті 185 КК України, тобто позбавлення волі на строк 5 років.

Разом з цим, суд враховує і застосовує положення частини 1 статті 75 КК України за якими, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

І суд відзначає, що він засуджує ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, яке не являється корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. І суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років.

Тож зважаючи на це, а також тяжкість вказаного злочину, особу ОСОБА_3 , характеристика якого наведена вище, визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_3 може виправитись без відбування покарання, а тому суду слід звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, але з випробуванням, строк якого, зважаючи на тяжкість злочину, який він вчинив і призначений строк покарання (5 років), слід встановити у 3 роки.

Що стосується іспитового строку, то тут суд виходить із того, що за положеннями частини 4 статті 75 КК України він встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. І оскільки іспитовий строк застосовується при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше 5 років, а суд призначає ОСОБА_3 5 років позбавлення волі, тобто максимально допустимий строк покарання при якому може застосовуватись іспитовий строк, тому його слід встановити теж у максимальному строці - 3 роки.

Разом з цим, на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України, а також передбачені п.2 та п.3 частини 3 статті 76 КК України, оскільки суд згоден із органом з питань пробації щодо доцільності встановлення вказаних додаткових обов`язків.

Отже, призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням від його відбування, але з випробуванням, строк якого встановлюється судом у 3 роки, на думку суду, буде відповідати як меті призначення судом покарання, так і принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів. А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Сторона обвинувачення підтвердила доказами, що держава Україна, з ініціативи сторони обвинувачення, понесла витрати на проведення експертизи на загальну суму 9627 гривень 78 копійок (судова справа: а.с.1-7 обвинувальний акт; а.с.127-135 - довідка про витрати експерта), які є витратами Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України.

Але, суд враховує правовий висновок, наданий Об`єднаною палатою ККС ВС у постанові від 12 вересня 2012 року (справа №203/241/17) за яким: процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалось кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Тому зважаючи на це, і оскільки суд ухвалив обвинувальний вирок, але експертів було залучено стороною обвинувачення, заявлені процесуальні витрати, розподілу не підлягають. А інші витрати не заявлені.

Щодо речових доказів і документів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду вирішує долю речових доказів (а.с.138-139,141-144) наступним чином:

- запасне колесо (докатка) автомобіля марки «Toyota»; 4 колісні гайки автомобіля марки «Toyota»; блок керування двигуном Engine control Toyota 89661-05821; блок управління склоочисниками «Toyota 85940-05020 150.695»; дві металеві завіси з надписом «Toyota»; блок керування дзеркалами заднього виду автомобіля марки «Toyota»; блок підігріву вікна автомобіля марки «Toyota»; лівий дефлектор автомобіля марки «Toyota»; блок перемикання склоочисників автомобіля марки «Toyota»; накладка від сидіння «LH72138-05030 «PP»; накладка передньої дверної ручки салону «67616-05020»; дві кришки корпусів лівого та правого дзеркал заднього виду повернути ОСОБА_6 , яка є їх власником.

- два сліди низу підошви взуття; слід пальця руки; слід низу підошви взуття, який вилучено за допомогою гіпсового зліпку знищити.

?- вимикач світла «MAKEL CE 10A 250 V»; електропатрон «3388/1T18 (220 V)»; два електричні кабелі чорного та білого кольору; пара взуття; резинові черевики повернути ОСОБА_3 , який є їх власником.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 03 серпня 2022 року, було накладено арешт на: колесо чорного кольору із надписами «BFG OOdrich TEMP T1» та «TI25/70DI7», автозапчастини від автомобіля, а саме: блок контролю із наліпкою «Toyota 89661-05821», вимикач електросклопідйомника чорного кольору із наліпкою «37168А166В05», електричний блок з металевим кріпленням із надписом «Toyota Gemany 150.696 «РA 6.6 GF15», підрульовий електровимикач двірників із надписом «173654 LH PA-GF30», електровимикач дзеркал із надписом «Toyota R1 «ABS» 183575», повітропровід салону автомобіля із надписом «Toyota L UP», 4 гайки для кріплення від коліс, дві металеві завіси з надписом «Toyota», пластикова деталь від автомобіля із надписом «SAE TSOP5», металеву деталь від автомобіля без будь-яких маркувань, дві пластикові деталі без будь-яких маркувань, дві пластикові деталі від навісних дзеркал автомобіля із надписом «RH050706ТN08», пластикову деталь із надписом «РР/РЕ», пластикову деталь з надписом «LH72138-055030 «PP», пластмасову деталь (накладку внутрішньої ручки дверей) з надписом «BOURBON» та «67616-05020», а також інші предмети: вимикач світла з надписом «MAKEL CЄ 10А 250V», електропатрон із надписом «3388/1Т18 (220 V)», два електричні електрокабелі чорного та білого кольору, та пару взуття резинові черевики. (а.с.136-137 матеріалів кримінального провадження).

За положеннями частини 4 статті 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Тому, оскільки суд ухвалює обвинувальний вирок, а вказане майно конфіскації не підлягає, оскільки воно належить обвинуваченому та потерпілій особі та їм повертається, а інше - знищюється, арешт, накладений на вказане майно слід скасувати.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених ст.368 КПК України, відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,318-371,373-377,392-395,532 КПК України суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням. Встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, який обчислюється з дня проголошення вироку та покласти на нього такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи місце роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Розподіл судових витрат не проводити.

Речові докази у вигляді:

- запасне колесо (докатка) автомобіля марки «Toyota»; 4 колісні гайки автомобіля марки «Toyota»; блок керування двигуном Engine control Toyota 89661-05821; блок управління склоочисниками «Toyota 85940-05020 150.695»; дві металеві завіси з надписом «Toyota»; блок керування дзеркалами заднього виду автомобіля марки «Toyota»; блок підігріву вікна автомобіля марки «Toyota»; лівий дефлектор автомобіля марки «Toyota»; блок перемикання склоочисників автомобіля марки «Toyota»; накладка від сидіння «LH72138-05030 «PP»; накладка передньої дверної ручки салону «67616-05020»; дві кришки корпусів лівого та правого дзеркал заднього виду - повернути ОСОБА_6 ;

- два сліди низу підошви взуття; слід пальця руки; слід низу підошви взуття, який вилучено за допомогою гіпсового зліпку знищити;

- вимикач світла «MAKEL CE 10A 250 V»; електропатрон «3388/1T18 (220 V)»; два електричні кабелі чорного та білого кольору; пара взуття; резинові черевики повернути ОСОБА_3 .

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою від 03 серпня 2022 року слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення вироку, оскільки не викликались з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1