Дата документу 30.05.2023 Справа № 337/3675/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/3675/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/621/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має професійно технічну освіту, не працевлаштований, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17 вересня 2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком 2 роки;

- 05 червня 2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2004 року і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. Звільнений умовно достроково 12 липня 2007 року з невідбутим строком 11 місяців 15 днів;

- 01 липня 2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений від відбування покарання 08 квітня 2011 року у зв`язку з відбуттям покаранням;

- 18 січня 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.1 ст.125 КК України до 180 годин громадських робіт;

- 21 вересня 2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 10 днів. Звільнений 29 листопада 2019 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- 20 вересня 2021 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75, ст.76 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 2 роки;

- 05 грудня 2022 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70 , ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 грудня 2022 року, яким визнано винуватим ОСОБА_6 за ч.1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Визнано винуватим ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 05 грудня 2022 року, остаточно визначено ОСОБА_6 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_6 постановлено рахувати з 12 жовтня 2022 року з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду змінити, кримінальне провадження у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України щодо потерпілої ОСОБА_8 закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України - за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення; перекваліфікувати його дії за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_9 з ч.4 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України. Призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд, призначаючи покарання, визнав обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття, разом з тим не врахував наявність такої обставини, як сприяння розкриттю злочинів, а також характер його дій, які не мали насильницького характеру. Обвинувачений вважає також, що суд безпідставно зазначив, як обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочину та вчинення злочину стосовно особи похилого віку, оскільки він не знав про похилий вік потерпілих.

Окрім того, суд не врахував дані про його особу, що він позитивно характеризується за місцем мешкання, проживає разом з хворою матір`ю, яка є особою з інвалідністю, вчинив злочини внаслідок збігу тяжких матеріальних обставин.

Потерпілий ОСОБА_9 не наполягав на призначенні суворого покарання.

Суд, призначаючи покарання, не врахував всіх вище перелічених обставин, не обґрунтував призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Таким чином, обвинувачений вважає, що з урахуванням усіх вищезазначених обставин, можливо призначити йому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України.

Згідно з вироком суду, 30 серпня 2022 року приблизно о 14 годині 43 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «ТРАШ», розташований за адресою м.Запоріжжя, пр.Ювілейний, буд. 22 Б, маючи умисел на викрадення офіційного документу, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з банкомату, в якому була вставлена платіжна банківська картка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі потерпіла, ОСОБА_8 ), викрав дану платіжну банківську картку AT «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка видана на її ім`я. Остання є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», з метою її подальшого використання - таємного викрадення з неї грошових коштів.

Таким чином вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.357 КК України, а саме викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Окрім того, 30 серпня 2022 року, в період часу з 15:53 години по 16:02 години, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна - грошових коштів з платіжної банківської картки АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Остання була раніше викрадена у потерпілої ОСОБА_8 , направився до кафе «Пріма Піцца», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, 27 А, де розплатився за товар раніше викраденою банківською карткою, яка належить ОСОБА_8 , о 15:53 годині на суму 170,00 гривень. Після чого, направився до аптеки «Здоров`я та краса», розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорозького козацтва, буд. 27, де розплатився за товар тією ж банківською карткою о 15:59 годині на суму 240,00 гривень. Після чого направився до магазину «АТБ» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Запорозького козацтва, буд. 27, де розплатився за товар о 16:02 годині на суму 116, 40 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток в загальному розмірі 526, 40 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім цього , 25 вересня 2022 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, діючи з корисливих мотивів, таємно, повторно з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану в Україні. Який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року. Знаходячись біля одного з кіосків, розташованих у м.Запоріжжя, у дворі по просп. Ювілейному, буд. 33, шляхом вільного доступу, із правої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_9 здійснив крадіжку майна, яке належить ОСОБА_9 (далі ОСОБА_9 , потерпілий) - гаманець чорного кольору, який не є матеріально цінним. В даному гаманці знаходились такі предмети:

- пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 (не є матеріально цінним);

- банківська картка «ПриватБанк», на якій знаходились грошові кошти в розмірі 1899, 03 грн (не є матеріально цінним);

- грошові кошти в розмірі 700,00 грн, які належали ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_6 25 вересня 2022 року в період часу з 12:27-12.30 годин, продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись у магазині «Брідж», за адресою: м. Запоріжжя, просп. Ювілейний, буд. 43, здійснив покупку товару на суму 380,00 грн, шляхом оплати цього товару викраденою раніше банківською карткою «ПриватБанк у потерпілого ОСОБА_9 . Так, цими діями спричинив останньому матеріальний збиток на суму 1080,00 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу лише в частині призначеного покарання, від інших апеляційних вимог відмовився; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений в усній формі фактично змінив свою апеляційну скаргу, зазначивши, що наразі висновки суду в частині установлених фактичних обставин та кваліфікації його дій за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України він не оскаржує, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість пом`якшення кримінального покарання щодо нього, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

Згідно з вимогами ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, судом визнано - рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення.

Крім того, згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 05 грудня 2022 року засуджений Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць.

Як вірно зазначив суд, злочини, передбачені ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України, обвинувачений вчинив до постановлення вказаного вироку, а тому суд обґрунтовано призначив остаточне покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань. При цьому суд врахував правову позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01 червня 2020 року, за якою при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання ( за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку, (вироків) щодо цієї особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

З урахуванням зазначеного, підстав для пом`якшення призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів не убачає.

Обставини, на які посилається обвинувачений, були враховані судом при призначенні покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, призначене обвинуваченому покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого, який раніше сім разів засуджувався за вчинення умисних, в т.ч. аналогічних злочинів, неодноразово звільнявся від відбування призначеного покарання, але належних висновків для себе не зробив та продовжив скоювати злочини, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Доводи обвинуваченого про те, що суд безпідставно врахував обставинами, що обтяжують покарання - рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку, не є слушними та спростовуються матеріалами провадження, згідно з якими, обвинувачений раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, а також кримінальне правопорушення проти здоров`я особи (ч.1 ст.125 КК України); потерпілими від злочинів є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких, виходячи з встановлених судом обставин та досліджених судом доказів, відображених у вироку, обвинувачений бачив перед вчиненням злочинів.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не убачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 грудня 2022 року, яким визнано винуватим ОСОБА_6 за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4