Справа № 461/1593/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/805/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 квітня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення,

з участю: прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання в порядку виконання вироку суду.

Не погоджуючись з даною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову якою призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає, що ухвала від 21 квітня 2023 року містить суттєву та істотну невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та містить порушення вимог ст.372 КПК України.

Зауважує, що мотивувальна і резолютивна частина оскаржуваної ухвали протилежно відрізняється суттю питання, що вирішувалось судом. Тобто, у вступній частині як і в мотивувальній зазначається розгляд клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, а в резолютивній частині про відмову у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури.

При апеляційному розгляді справи прокурор ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали дотримані.

Згідно матеріалів справи засуджений ОСОБА_6 звернувся до місцевого суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання у зв`язку з участю у слідчих діях та участю у судовому розгляді нового кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 23 травня 2019 року по 06 грудня 2019 року; з 20 грудня 2019 року по 22 грудня 2020 року; з 18 лютого 2021 року по 03 червня 2021 року; з 08 липня 2021 року по 17 грудня 2021 року; з 23 грудня 2021 року по 19 травня 2022 року; з 02 червня 2022 року по 23 червня 2022 року та з 14 липня 2022 року по дату набрання рішення суду по даній справі законної сили на підставі пункту «ґ» ч. 5 ст. 72 закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» ( в редакції від 26.11.2015 року).

Судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 07 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.129 КК України та призначено йому покарання: за п.4 ч.2 ст.115 КК України п`ятнадцять років позбавлення волі; за ч.1 ст.129 КК України шість місяців арешту. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 було призначено покарання п`ятнадцять років позбавлення волі.На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 16 квітня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати, відповідно до протоколу про затримання, з 16 квітня 2017 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 19.07.2018 року вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07.12.2017 року залишено без змін.

Постановою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2019 року вирок Сихівського районного суду м. Львова від 7 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін, а касаційні скарги захисника та засудженого без задоволення.

Відтак, вирок Сихівського районного суду м.Львова набрав законної сили 19.07.2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015р. № 838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п.106 правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.08.2018р. (справа № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватись заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VІІІ, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ.

Як встановлено ст.1 Закону України від 30 червня 1993 року «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Місцевий суд правильно врахував, що зміст абзацу 1 ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015р.) вказує на те, що дана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015р.) у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Отже, місцевим судом правильно визначено, що вказівка у пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015р.) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

Також, колегія суддів визнає правильним висновок місцевого суду про те, що положення пункту «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015р.) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

Як вже зазначалось засуджений ОСОБА_6 у поданому до суду клопотанні просив зарахувати йому перебування в ДУ «Львівська установа відбування покарань №19» у зв`язку з участю у судовому розгляді нового кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 23 травня 2019 року по 06 грудня 2019 року; з 20 грудня 2019 року по 22 грудня 2020 року; з 18 лютого 2021 року по 03 червня 2021 року; з 08 липня 2021 року по 17 грудня 2021 року; з 23 грудня 2021 року по 19 травня 2022 року; з 02 червня 2022 року по 23 червня 2022 року та з 14 липня 2022 року по дату набрання рішення суду по даній справі законної сили.

Тобто, засуджений просить зарахувати йому у строк покарання, яке він відбуває за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07.12.2017р., строки його перебування в установі попереднього ув`язнення у зв`язку з участю у слідчих діях та участю у судовому розгляді нового кримінального провадження, після набрання вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07.12.2017р.

Отже, перебування засудженого ОСОБА_6 у вказані ним у клопотанні періоди в установі попереднього ув`язнення не було пов`язано з розглядом кримінального провадження, у межах якого було ухвалено вирок, за яким на даний час ОСОБА_6 і відбуває покарання.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання про відсутність законних підстав для зарахування засудженому у строк попереднього ув`язнення перелічених ним періодів, оскільки заходи попереднього ув`язнення щодо ОСОБА_6 припинились застосовуватись з набранням 19 липня 2018 року законної сили вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року, а інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_6 (кримінальних проваджень у яких ОСОБА_6 перебував у статусі підозрюваного та обвинуваченого) не було.

Щодо доводів засудженого ОСОБА_6 , наведених у апеляційній скарзі, що у вступній частині та в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначається про розгляд клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, а в резолютивній частині про відмову у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури, слід зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції, яка міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 663/537/17 (провадження № 13-31 кс 18), суд при здійсненні судочинства відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Тобто офіційним текстом є той, який було підписано суддями та внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. Колегія суддів апеляційної інстанції, розглядаючи дане провадження, керується текстом оригіналу ухвали суду апеляційної інстанції, яка міститься у матеріалах справи.

Як вбачається із тексту ухвали Галицького районного суду м. Львова від 21 квітня 2023 року, яка знаходиться в матеріалах справи, її як вступна і мотивувальна, так і резолютивна частини відповідають суті питання, що вирішувалося ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядалося.

Зокрема, в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, яка знаходиться в матеріалах справи зазначено, що ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання в порядку виконання вироку суду.

Окрім того, як вбачається із звукозапису судового засідання, яке відбувалося за участі ОСОБА_6 , 21.04.2023, було проголошено резолютивну частину оскаржуваної ухвали, яка відповідає тому змісту, який знаходиться у матеріалах справи.

На переконання колегії суддів, та обставина, що копія оскаржуваної ухвали, яка була надіслана ОСОБА_6 , зокрема її мотивувальна і резолютивна частини не відповідають суті питання, що вирішувалося ухвалою, є очевидною помилкою при виготовленні копії судового рішення, яка жодним чином не впливає на законність прийнятого рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не містить правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, тобто є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання засудженого, які б вплинули на правильність прийнятого рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст.376, 405, 407, 418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 квітня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді