Житомирський апеляційний суд
Справа №282/499/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.537 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №282/499/23 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 23.05.2023,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання представника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що на момент розгляду клопотання відсутні об`єктивні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування додаткової міри покарання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, а своїм рішенням звільнити його підзахисного умовно - достроково від відбування призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів. Зазначає, що ОСОБА_8 засуджено вироком Богунським районним судом м. Житомира від 24.02.2017 за ч.2 ст.286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 10 місяців, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки за вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце ще 05.03.2016. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.11.2021 ОСОБА_8 від відбуття покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 у виді позбавлення волі звільнено умовно-достроково на 1 рік 317 днів. Таким чином, перебіг додаткового покарання, визначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.02.2017 у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки для ОСОБА_8 розпочався після його умовно-дострокового звільнення за ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.11.2021. Наголошує, що суд першої інстанції вірно встановив та зазначив в оскаржуваному рішенні, що на момент звернення до суду з відповідним клопотанням ОСОБА_8 відбув 1 рік 6 місяців та 13 днів з визначених вироком 3-х років додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, тобто, на момент звернення останнього до суду він відбув більше 1/2 строку призначеного йому додаткового покарання. З урахуванням цього, засуджений ОСОБА_8 підпадає під положення ст.81 КК України, так як станом на день слухання даної справи, відбув більше, ніж 1/2 частину покарання. Однак, суд першої інстанції неправильно застосував Закон України, яким встановлюється кримінальна відповідальність, оскільки повинен був застосовувати положення ст.81 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_8 (05.03.2016) кримінального правопорушення, за вчинення якого його засуджено та призначено додаткове покарання, щодо умовно-дострокового звільнення від якого ним ставилось питання перед судом, а не положення вказаної статті, які було введено в дію Законом України № 1231 -IX від 16.02.2021. Одночасно, звертає увагу і на те, що відповідно до вироку Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 22.05.2017, якими засуджено ОСОБА_8 , останній щиро розкаявся та, згідно до матеріалів провадження, повністю визнавав свою вину у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував потерпілим частину завданої шкоди, що в порядку ст.66 КК України судами обґрунтовано визнано обставинами, які пом`якшують покарання. Таким чином, засуджений ОСОБА_8 повністю усвідомив протиправність та суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та намагався вчинити усі можливі дії, для усунення негативних наслідків вказаного правопорушення. Останній раніше не був судимим та не притягувався до відповідальності за вчинення інших правопорушень, характеризувався виключно позитивно, тривалий час працював у правоохоронних органах на різних посадах начальницького складу. Звертає увагу і на виключно позитивні характеристики засудженого під час відбуття ним покарання у ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», як і той факт, за час відбування покарання, останній 16 разів заохочувався правами начальника установи (Подяки) за добросовісне відношення до праці в господарській обслузі та на контрагентському об`єкті. Після звільнення з місця позбавлення волі умовно-достроково, ОСОБА_8 будь-яких нових кримінальних чи інших правопорушень або проступків не вчиняв, до відповідальності не притягувався, як і належно виконував усі вимоги, котрі до нього висувались з урахуванням умовно-дострокового звільнення. Звертає увагу і на те, що засуджений приймав активну участь у проведенні Антитерористичної операції, яка проводилась на тимчасово окупованих територіях на сході України з 2014 року, за що йому надано статус Учасника бойових дій. Крім того, з першого дня війни, ОСОБА_8 , являючись пенсіонером ОВС України, спільно з діючими працівниками поліції та іншими пенсіонерами ОВС України, здійснював щоденне патрулювання вулиць м. Житомира з метою охорони громадського порядку та захисту громадян від злочинних та інших посягань, а з 21.03.2022, за власним бажанням вступив до лав Збройних Сил України та до даного часу, безперервно, виконує обов`язки військової служби безпосередньо в зоні проведення бойових дій. В свою чергу, за час служби в лавах Збройних Сил України характеризується командуванням військової частини виключно позитивно, був представлений до нагородження орденом «За мужність» III ступеня, нагороджений грамотою командуванням ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, маючи досвід управління транспортними засобами ряду категорій, бойовий досвід, ОСОБА_8 , при поверненні йому права на керування транспортними засобами, зможе виконувати значно ширший спектр дій та завдань в зоні ведення бойових дій, пов`язаних з керуванням спеціальним та військовим транспортом тощо. Підсумовуючи наведене, вважає, що наведені обставини справи свідчать про наявність в діях засудженого ОСОБА_8 лише позитивних чинників, при повній відсутності негативних чинників, дають змогу з впевненістю визначитися з тією позицією, що він своєю поведінкою, яка може бути розцінена судом як лише позитивна, став на шлях виправлення та виховання. Таким чином, наявні всі підстави для задоволення відповідного клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України, тобто про його умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, проте визнав неправильність застосування судом вимог ст.81 КК України, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КІІК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону з достатньою повнотою не дотримався.

Так, у відповідності до матеріалів провадження №282/499/23, ОСОБА_8 засуджено вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 (справа №295/5085/16-к) за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 6 років 10 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки (а.п.47-50).

Вчинений засудженим ОСОБА_8 злочин є необережним тяжким злочином. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_8 вчинив, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.11.2021 ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбуття покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 у виді позбавлення волі (а.п.9).

Відповідно до положень ч.3 ст.55 КК України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

При цьому, у відповідності до оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вірно встановив, що на момент звернення до суду з відповідним клопотанням засуджений ОСОБА_8 відбув 1 рік 6 місяців та 13 днів з визначених вироком 3-х років додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Разом з цим, висновок суду першої інстанції щодо відсутності на момент розгляду клопотання права у засудженого ОСОБА_8 на умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, в порядку ст.81 КК України, є помилковим.

У відповідності до вироку Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 (а.п.47-50), кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_8 вчинено - 05.03.2016.

Згідно ж до положень ч.3 ст.81 КК України, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням вище наведених норм кримінального Закону, на момент звернення з відповідним клопотанням до суду засуджений ОСОБА_8 об`єктивно набув право на застосування до нього положень ч.3 ст.81 КК України (в ред. станом на 05.03.2016), тобто право на умовно-дострокового звільнення від додаткового покарання, оскільки відбув більше 1/2 строку покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на 3 роки.

Таким чином, апеляційні посилання захисника відносно порушення судом першої інстанції вимог КК України є обґрунтованими.

В свою чергу, у відповідності до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження №282/499/23, останній щиро розкаявся та, згідно до матеріалів провадження, повністю визнавав свою вину у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував потерпілим значну частину завданої шкоди (вирок Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017, а.п.47-50).

У ході відбуття покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)» (а.п.10, 11), засуджений ОСОБА_8 , характеризувався позитивно, дотримувався норм, умов відбування покарання та розпорядок для установи. Дотримувався правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Був працевлаштованим робітником на контрагентському об`єкті. Дбайливо ставився до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснював за ними належний догляд, використовував тільки за призначенням. Виконував законні вимоги персоналу установи. Виконував роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відносився з розумною ініціативою. Дотримувався вимог пожежної безпеки і безпеки праці. За час відбування покарання, 15 разів заохочувався правами начальника установи. Стягнення було знято в законному порядку.

Крім того, виключно позитивно характеризувався з боку контрагентської установи, у якій він працював на час відбування покарання у виді позбавлення волі - ПАТ «Вентиляційні системи» (а.п.13).

В свою чергу, після звільнення з місця позбавлення волі умовно-достроково, ОСОБА_8 будь-яких нових кримінальних чи інших правопорушень або проступків не вчиняв, до відповідальності не притягувався.

Окрім того, приймав активну участь у проведенні Антитерористичної операції, яка проводилась на тимчасово окупованих територіях на сході України з 2014 року, за що йому надано статус Учасника бойових дій. При цьому, з першого дня війни, ОСОБА_8 , являючись пенсіонером ОВС України, спільно з діючими працівниками поліції та іншими пенсіонерами ОВС України, здійснював щоденне патрулювання вулиць м.Житомира з метою охорони громадського порядку та захисту громадян від злочинних та інших посягань. Вже 21.03.2022 р., за власним бажанням вступив до лав Збройних Сил України та до даного часу, безперервно, виконує обов`язки військової служби безпосередньо в зоні проведення бойових дій. За час служби в лавах Збройних Сил України характеризується командуванням військової частини виключно позитивно. Був нагороджений орденом «За вірність присязі», представлений до нагородження орденом «За мужність» III ступеня, нагороджений грамотою командуванням ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.15-30).

В даному випадку, апеляційна інстанція бере до уваги, як поведінку засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування ним покарання, так і після звільнення з місця позбавлення волі умовно-достроково, дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому та в своїй сукупності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_8 об`єктивно може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, призначеного вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017, оскільки він безумовно своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, а тому є відповідні (встановлені судом апеляційної інстанції) підстави для звільнення засудженого умовно-достроково на підставі ст.81 КК України.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу захисника, скасувати ухвалу суду першої інстанції з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 23.05.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання представника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково на 1 (один) рік 2 (два) місяці 15 (п`ятнадцять) днів від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, призначеного вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :