Провадження №11-сс/801/403/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі

відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2023 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0003140 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_10 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, до 01.09.2023, з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Своє рішення суд мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2023 та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід, що не пов`язаний із позбавленням його волі - у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що сторона обвинувачення не довела наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а також наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також захсиник вважає, що судом не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, репутацію підозрюваного, його соціальний статус та відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти вимог, заявлених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003140 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України.

В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, за ознаками розтрати чужого майна, яке перебувало у віддані особи, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах та в умовах воєнного стану.

Слідчий звернувся до місцевого суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було задоволено оскаржуваною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення та про існування ризиків, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків.

Застосовуючи щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та не викликає сумнівів.

Також слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, підозрюваний ОСОБА_9 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому судом взято до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, не має постійного місця роботи та доходу, не має стійких соціальних зав`язків, перебував у розшуку в рамках даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Враховуючи фактичні обставини, суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , відомості про особу останнього, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Обставини, на які посилається захисник, не зменшують наявні ризики і застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе їм запобігти.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407,422 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3