Провадження № 1-кс/712/4471/23
Справа № 712/9727/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув внесене у кримінальному провадженні № 0000466 від 18.03.2023 року, слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіпального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 та погоджене прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мошурів Тальнівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, водій ТОВ «Тальнівський комбінат хлібопродуктів», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, учасником бойових дій, ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом не являється, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , посилаючись на те, що у провадженні Четвертогослідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000466 від 18.03.2023за фактом нанесення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого та перевищення службових повноважень співробітниками поліції, до чого можуть бути причетні співробітники ВПД № 1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 4 о/с від 04.01.2021, призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та має спеціальне звання старшого лейтенанта поліції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 зі змінами та доповненнями до правоохоронних органів належать органи Національної поліції України.

Отже, ОСОБА_9 , обіймаючи зазначену посаду, є працівником правоохоронного органу, постійно здійснює функції представника влади, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою правоохоронного органу.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_9 , як співробітник Національної поліції, повинен діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У своїй службовій діяльності ОСОБА_9 згідно із ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» повинен керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_9 зобов`язаний забезпечувати дотримання прав і свобод людини, гарантовані Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяти їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» на ОСОБА_9 , як працівника поліції, покладено, серед іншого, обов`язки: п. 1 неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; п. 2 професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; п. 3 поважати і не порушувати права і свободи людини.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцію покладені, серед іншого, такі повноваження як вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, тощо.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими згідно із законом для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним і припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності в подальшому застосуванні такого заходу. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, крім тих, що визначені Законом України.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Для забезпечення публічної безпеки і порядку, відповідно до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Гумові та пластикові кийки застосовуються для: а) відбиття нападу на поліцейського, іншу особу та/або об`єкт, що перебуває під охороною; б) затримання особи, яка вчинила правопорушення і чинить злісну непокору законній вимозі поліцейського; в) припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень.

Відповідно до ст.ст. 3 та 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції. Кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього.

Згідно із посадовою інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, затвердженою начальником Звенигородського РВП, ОСОБА_9 : у своїй роботі керується зокрема Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС, Національної поліції України; здійснює безпосереднє керівництво СРПП, несе відповідальність за ефективність виконання покладених на неї завдань та функцій та забезпечує своєчасне (у максимально можливий короткий строк) прибуття СРПП на місце подій та проведення в повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення; проводить превентивну роботу серед населення з метою формування у свідомості громадян, особливо молоді, правової культури негативного ставлення до суспільно небезпечних явищ; повинен знати основні засади державної політики у сфері діяльності поліції, практику застосування чинного законодавства щодо діяльності підрозділів поліції, структуру, принципи, методи правоохоронної діяльності Національної поліції України, її правове забезпечення, правила ділового етикету та професійної етики.

Отже, будучи наділеним обов`язками дотримуватися та виконувати положення вказаних вище нормативних документів, ОСОБА_9 , діючи всупереч вимогам ст.ст. 3, 19, 28, 29, 64 Конституції України, ст.ст. 6, 7, 8, 29, 30, 31, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», маючи спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, бажаючи довести свою уявну перевагу перед населенням територіальної громади, яка є територією його оперативного обслуговування, як інспектора СРПП, вчинив передбачене КК України суспільно небезпечне діяння за наступних обставин.

Так, 16.03.2023 о 08 год. ОСОБА_9 спільно із інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_11 , будучи одягненими у формений одяг працівників поліції, маючи при собі табельну вогнепальну зброю пістолети Макарова ПМ 9 мм., спеціальні засоби кайданки, гумові кийки, бронежилети, шоломи та сльозогінний газ, розпочали виконувати обов`язки служби у складі наряду групи реагування патрульної поліції на закріпленій території обслуговування Тальнівської міської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області, використовуючи при цьому службовий автомобіль СКС РGО-42ПП (Peugeot) р.н. НОМЕР_1 на синьому фонi.

16.03.2023 о 14:23 до відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_12 про те, що за місцем її проживання по АДРЕСА_2 , її син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в стані алкогольного сп`яніння, здійснив крадіжку грошових коштів.

На місце події було направлено наряд ГРПП ВПД № 1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області «Тальне 1» у складі інспекторів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Близько 14:35, цього ж дня, на виклик ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 на службовому автомобілі СКС РGО-42ПП (Peugeot) р.н. НОМЕР_1 на синьому фонi прибули інспектори ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Після того, як ОСОБА_12 повідомила суть конфліктної ситуації, що виникла між нею та її сином, працівники поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 увійшли всередину будинку та направились до кімнати, де у той час знаходився ОСОБА_10 .

Зайшовши до кімнати, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_10 , який лежав на ліжку, та без передбачених законами підстав умисно наніс останньому удар кулаком правої руки у плече та удар кулаком лівої руки по обличчю, після чого наказав прокидатись та збирати речі для того, щоб поїхати з поліцейськими у м. Тальне.

У цей же час, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 пройшли до іншої кімнати будинку, де останній почав складати пояснення та приймати заяву про вчинення правопорушення, а ОСОБА_9 залишився у кімнаті разом з ОСОБА_10 .

Перебуваючи у одній кімнаті з ОСОБА_10 , який лежав на ліжку, ОСОБА_9 перевищуючи владні повноваження знову почав наносити йому удари.

Почувши це, ОСОБА_12 одразу повернулась до кімнати ОСОБА_10 та, будучи здивованою та стурбованою такими незаконними діями ОСОБА_9 , запитала у нього, чому останній б`є її сина, на що ОСОБА_9 наказав їй вийти із кімнати та продовжив вимагати від ОСОБА_10 встати та збирати речі для поїздки у м. Тальне, однак останній повідомив, що нікуди не поїде.

Після цього, ОСОБА_9 , будучи обуреним відмовою ОСОБА_10 виконувати його розпорядження, бажаючи продемонструвати останньому свою владу та авторитет як представника Національної поліції України у Тальнівській міській територіальній громаді, промовив: «Ах ти ж падло, зараз ти поїдеш і розкажеш все, що треба і не треба», після чого вийшов із будинку на вулицю.

Через декілька хвилин ОСОБА_9 повернувся у кімнату, де знаходився ОСОБА_10 та, діючи всупереч ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», достовірно знаючи вичерпний перелік випадків використання спеціальних засобів, при цьому, бажаючи довести свою уявну перевагу перед ОСОБА_10 та самоутвердитись як суб`єкт владних повноважень, тримаючи у праві руці спеціальний засіб гумовий кийок, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки до яких вони можуть призвести та бажаючи завдати тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 близько 20 ударів вказаним кийком.

Продовжуючи своє протиправне діяння, ОСОБА_9 силоміць стягнув ОСОБА_10 на підлогу кімнати, після чого одразу наніс йому близько 3 ударів ногою в ліву частину тулуба.

Потім, переступивши ОСОБА_10 та ставши над ним, ОСОБА_9 підняв його за верхній одяг та у такому положенні близько 3 разів вдарив задньою частиною голови об тумбу, що стояла поруч, після чого ОСОБА_9 наніс ОСОБА_10 декілька ударів по різним ділянкам тіла, взяв його своїми руками за ноги та потягнув у напрямку виходу з будинку.

У процесі волочіння ОСОБА_9 . ОСОБА_10 по підлозі, ОСОБА_11 почав допомагати та вони удвох перемістили ОСОБА_10 на вулицю, до входу у будинок.

Близько 15:40 ОСОБА_9 та ОСОБА_11 супроводили ОСОБА_10 до службового автомобіля СКС РGО-42ПП (Peugeot) р.н. НОМЕР_1 на синьому фонi та разом з ним вирушили до м. Тальне.

За викладених обставин, своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_9 , будучи представником влади та працівником правоохоронного органу, грубо порушив вимоги основоположних норм Конституції України та законів України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, про те, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також про відповідальність держави за забезпечення прав і свобод людини, бажаючи довести свою уявну перевагу у суспільстві, з мотивів запровадження своєї авторитарності у Тальнівській міській територіальній громаді, усвідомлюючи безкарність за вчинене, вчинив дії, що не дозволяється вчиняти будь-кому, тобто дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, як співробітника Національної поліції України.

11.09.2023, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. МошурівТальнівського району Черкаської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , що на момент вчинення злочину перебував на посаді інспектора СРПП ВПД № 1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 365 КК України перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжкими у розумінні ст. 12 КК України. У разі доведення вини, підозрюваному загрожує покарання на строк від 3 до 8 років позбавлення волі, що є достатнім стимулюючим фактором переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Підозрюваний, користуючись зв`язками, здобутими за час проходження служби у Національній поліції України, може особисто або опосередковано протиправно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду, через прохання чи погрози, або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Серед іншого, протиправна діяльність підозрюваного була викрита потерпілою ОСОБА_12 , яка надала викривальні показання щодо вчиненого ОСОБА_9 злочину.

Враховуючи викладене, перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупуз метою примушування до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду вцілому.

Викладені доводи дають підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваними штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа мешканців села Глибочок та міста Тальне Звенигородського району Черкаської області, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих підозрюваним захисних версій.

Із урахуванням ризиків, передбачених п. 1, 2,3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виникли внаслідок дій підозрюваного, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як цілодобовий домашній арешт, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

За таких обставин, виключно запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належу процесуальну поведінку підозрюваного та унеможливить спроби останнього ухилитись від виконання вимог та рішень сторони обвинувачення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд його задоволити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на доведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Статтею 5 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ОСОБА_9 на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, однак підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, має сталі соціальні зв`язки, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, а саме до застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131-132, 176-178, 181, 193-196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22:00 год. до 07:00 год. в межах строку досудового розслідування, тобто до 11 листопада 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

2) не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 22:00 год. до 07:00 год. Щоденно, та у визначений судом час, в період військового стану на території України, дозволити підозрюваному ОСОБА_9 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та засобів зв`язку;

4) здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

5) не відвідувати місця, де знаходяться розважальні заклади.

6) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженні, без присутності слідчого, прокурора та захисника;

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_9 , слідчому та прокурору для контролю за її виконанням.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_13 .

Повний текст ухвали проголошено 15 вересня 2023 року о 12.30 год.