Подільський районний суд міста Києва
Справа № 1-19/01
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали судді Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_6 від 12.12.2000 року,

встановив:

До Подільського районного суду м. Києва надійшла заява представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , дружини засудженого ОСОБА_7 , в якій просив скасувати арешт, накладений ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 12.12.2000 року на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

В заяві зазначив, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 26.01.2001 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 143 КК України до покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна засудженого. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2000 року в порядку забезпечення позовних вимог було накладено арешт на квартиру підсудного, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, після смерті відкрилась спадщина. ОСОБА_5 є дружиною померлого, однак наявність арешту на квартиру унеможливлює видачу нотаріусом Свідоцтва про право на спадщину за законом.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 заяву підтримав.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Подільського районного суду м. Києва за №1-19/01 від 26.01.2001 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 143 КК України до покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна засудженого.

Згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26.03.2022 року, завіреної адвокатом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

Згідно ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України, є арешт майна.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, звернення з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому КПК України, передбачене у разі накладення такого арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно, клопотання про скасування арешту майна під час судового провадження розглядається судом, який вирішує дане питання одночасно з ухваленням судового рішення.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Зі змісту поданої до суду заяви вбачається, що ОСОБА_5 є дружиною померлого, яка є спадкоємицею першої черги, наявність накладеного арешту унеможливлює видачу нотаріусом Свідоцтва про право на спадщину за законом.

У даному випадку особа оспорює неправомірне обмеження її права на користування належним їй майном, що не підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, із змісту заяви вбачається наявність спадкових правовідносин.

Враховуючи наведене, враховуючи, що зазначене майно є предметом спадщини, тому суд вважає за необхідне у задоволенні вказаної заяви відмовити, оскільки вона не підлягає розгляду судом в порядку вимог КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537,539 КПК України, суд

ухвалив :

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали судді Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_6 від 12.12.2000 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 15 год. 15 хв. 08.09.2023 року.

СуддяОСОБА_1