УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000723 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

05.07.2023 слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 04.07.2023, близько 04 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в парку «Слов`янський», що розташований в місті Володимир Волинської області, діючи таємно, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження засувки замка дверей кіоска, проник всередину, звідки викрав 8900 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

04 липня 2023 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000723 з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

04 липня 2023 року, під час проведення огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні гуртожитку для дітей сиріт, під час якого, присутній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав грошові кошти в сумі 7868 гривень, які він викрав із продовольчого кіоску, що розміщений в парку «Слов`янський» міста Володимир. Грошові кошти було оглянуто та поміщено в сейф-пакет НПУ WAR № 0064181.

04 липня 2023 року проведено огляд однієї купюри номіналом 500 гривень, яку добровільно надала ОСОБА_6 , після огляду купюру поміщено в паперовий конверт та опечатано. Вказану купюру викрав ОСОБА_4 з кіоску в парку «Слов`янський», м. Володимир, та передав ОСОБА_6 , в якості боргу.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання також не з`явився, будь-яких заперечень щодо розгляду клопотання за його відсутності про накладення арешту не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені грошові кошти, які мають значення речового доказу у кримінальному провадженні №0000723 від 04.07.2023, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені грошові кошти в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи те, що вилучені грошові кошти мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому виникла необхідність у накладенні на них арешту з метою їх збереження.

При цьому, треба зазначити, що накладення арешту на майно не позбавляє права власника звернутися в подальшому з клопотанням щодо його скасування після проведення органом досудового слідства відповідних слідчих дій з використанням речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: грошові кошти в сумі 7868 гривень, які були вилучені 04 липня 2023 року в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні гуртожитку для дітей сиріт, та знаходяться в сейф-пакеті НПУ WAR № 0064181 та грошові кошти в сумі 500 гривень, які добровільно надала ОСОБА_6 з позбавленням права розпорядження, відчуження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ