Справа № 742/2753/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/262/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000722 від 07 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Накладено арешт на мобільний телефон марки Iphone модель 11 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , силіконовий чохол (кейс), сім-картка з номером НОМЕР_3 , сім-картка «Київстар» з написами: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , з номером телефону мобільного оператора НОМЕР_8 , які належать підозрюваному ОСОБА_8 та були вилучені до Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області під час затримання останнього 07 червня 2023 року в порядку ст. 208 КПК України.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що виявлені та вилучені у ОСОБА_10 речі 08 червня 2023 року визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, 08 червня 2023 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України і з метою збереження речових доказів і запобіганню можливості їх пошкодження, приховування, відчуження чи знищення клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає задоволенню.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна і повернути вказане майно. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що про існування оскаржуваної ухвали йому стало відомо при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження і її прийнято з недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України, оскільки не було повідомлено про розгляд справи власника майна та його захисника.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000722, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання апелянта на незаконність арешту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Відносно посилання в апеляційній скарзі про проведення розгляду в суді першої інстанції без участі власника майна та його захисника, то колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу, однак враховуючи передбачену КПК України можливість оскарження ухвали слідчого судді в апеляційному порядку, апеляційний суд зазначає, що право на захист було поновлено шляхом розгляду апеляційної скарги і наведена обставина не є причиною для скасування по суті правильного рішення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, а тому розгляд клопотання у відсутність власників майна не є підставою для скасування арешту майна.

Також, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000722 від 7 червня 2023 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4