Справа № 201/6241/23
Провадження № 1-кс/201/2343/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська в м.Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000046 від 31.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що встановлено, що службові особи одного з органів влади Дніпропетровської області, які мають намір отримати неправомірну вигоду, вимагають від представника юридичної особи грошові кошти за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого їм службового становища та влади.

Під час досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 3 було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка займає посаду начальника управління комунального майна Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою. Також, в ході слідства встановлено, що 26.05.2023 о 12 год. 03 хв. начальник управління комунального майна Нікопольської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні транспортного засобу автомобілі марки Lanos зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився по вулиці Електрометалургів біля буд. № 3 у місті Нікополь Дніпропетровської області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, реалізуючи свій злочинний намір на одержання неправомірної вигоди, поєднаний з вимаганням, діючи умисно, використовуючи своє службове становище у власних інтересах, з корисливих мотивів, одержала для себе неправомірну вигоду у вигляді частини грошових коштів у розмірі 12 000 гривень від ОСОБА_8 за вчинення в інтересах благодійного фонду «Струни Добра» членом правління якого є остання, з використанням свого службового становища, дій щодо прийняття позитивного рішення з приводу виділення комунального приміщення для зберігання, прийому та видачі гуманітарної допомоги військовим та внутрішньо переміщеним особам, яка надходить до благодійного фонду «Струни Добра».

26.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, і третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення в ході особистого обушку ОСОБА_4 у рюкзаку білого кольору, який був при останній виявлено: 11 купюр номіналом 1000 грн.:

1.БЛ9148290;

2.БР4288727;

3.АГ7794652;

4.ЕБ2559567;

5.БЛ2381062;

6.БЛ9148291;

7.АЕ1387067;

8.ЯБ2655166;

9.БЛ9148292;

10.БН2704908;

11.АЄ8385807.

2 купюри номіналом 500 грн.:

1.ЗИ5277425;

2.ВХ948744.

Виявлені грошові кошти поміщені та опечатані до спец.пакету №WAR1093554.

Мобільний телефон марки Iphone, модель 11 у рожевому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-карто мобільного оператору «Водафон» з мобільним номером: НОМЕР_4 , який поміщено та опечатано до спец.пакету №WAR1595527.

З лівої та правої долоней на 2 марлеві тампони зроблені змиви (дистильованою водою), які поміщені до 2-ох паперових конвертів та на 1 марлевий тампон зроблений контрольний змив (дистильованою водою), який поміщено до паперового конверту.

Виявлені під час особистого обшуку речі визнані у вказаному кримінальному провадженні речовим доказом.

Метою арешту речових доказів є забезпечення їх збереження у незмінному стані, уникнення їх реалізації, втрати, знищення.

У поданому клопотанні слідчим зазначено, що вилучені речі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, могли бути здобутим злочинним шляхом, або бути знаряддями злочину, а тому, прсоить накласти арешт на вказане вище майно.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваної, адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Захисник підозрюваної, адвокат ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Підозрювана заперечила проти задоволення клопотання, просила відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 31.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

26.05.2023 в порядку ст. 208 КПК України за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 3 затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого, в ході особистого обшуку ОСОБА_4 у рюкзаку білого кольору, який був при останній виявлено: 11 купюр номіналом 1000 грн.: БЛ9148290; БР4288727; АГ7794652; ЕБ2559567; БЛ2381062; БЛ9148291; АЕ1387067; ЯБ2655166; БЛ9148292; БН2704908; АЄ8385807; 2 купюри номіналом 500 грн.: ЗИ5277425; ВХ948744. Виявлені грошові кошти поміщені та опечатані до спец.пакету №WAR1093554. Мобільний телефон марки Iphone, модель 11 у рожевому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-карто мобільного оператору «Водафон» з мобільним номером: НОМЕР_4 , який поміщено та опечатано до спец.пакету №WAR1595527.З лівої та правої долоней на 2 марлеві тампони зроблені змиви (дистильованою водою), які поміщені до 2-ох паперових конвертів та на 1 марлевий тампон зроблений контрольний змив (дистильованою водою), який поміщено до паперового конверту.

26.05.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, українку, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.05.2023 року в рамках кримінального провадження № 0000046 від 31.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України вищевказане майно було визнано речовими доказами.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вилучене під час обшуку особи майно, слідчий суддя керується таким.

Частиною 3 статті 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На підставі вимог ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктові 1 частини другої статті 170 цього Кодексу): 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

З урахуванням досліджених обставин кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення доведено можливість доказового значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні вилучених під час обшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

У даному випадку вилучені під час обшуку предмети та речі, постановою слідчого від 27.05.2023, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, як такі, що містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, оскільки зазначене у клопотанні слідчого майно цілком відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та ст. 98 КПК України, а тому існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з метою його збереження задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженню, оскільки незастосування арешту може призвести до його знищення чи приховування.

Разом з тим, із системного аналізу зазначених норм випливає, що арешт накладається не на будь-яке майно, що є речовими доказами, а лише на те, з приводу якого є підстави уважати, що воно може бути знищене, пошкоджене чи спотворене іншим чином.

Так, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 Цивільного кодексу України). Тобто ознаками речі є її властивість задовольняти потреби людини, бути об`єктом цивільно-правового обігу, мати споживчі якості. Таким чином, не можуть бути визнані речами предмети матеріального світу, які не наділені корисними властивостями, зокрема змиви різноманітних слідів.

Вилучення таких предметів, очевидно, не пов`язано з обмеженням права власності конкретної особи.

Також перелічені предмети належать до групи речових доказів, які відповідно до п. 4 ч. 9 ст.100 КПК України є майном, що не має жодної цінності й не може бути використане, тому знищується, а у разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Зважаючи на викладене, немає підстав уважати такі предмети тимчасово вилученими та накладати на них арешт, тому що згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. А такі матеріальні об`єкти, характеризуються ознакою неможливості їх використання (п.4 ч.9 ст.100 КПК України).

Водночас у разі вилучення під час проведення огляду місця події матеріального об`єкта, що не має ознак речі і не має жодної цінності, накладення арешту на такий об`єкт убачається недоцільним.

Збереження таких речових доказів було забезпечено надання цим об`єктам матеріального світу постановою слідчого статусу речових доказів та передачею в камеру зберігання речових доказів, відтак загроза їх знищенню, пошкодженню, спотворенню чи іншій зміні відсутня.

Відтак, слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на 2 змиви зроблені з лівої та правої долоні ОСОБА_4 ; 1 контрольний змив зроблений на 1 марлевий тампон задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя також зазначає, що відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, на підставі вивчених матеріалів кримінального провадження за № 0000046 від 31.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, слідчий суддя дійшов переконання про доведеність стороною обвинувачення наявності підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вилучені 27.05.2023 речі, оскільки таке майно фактично підпадає під ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, та має значення для кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000046 від 31.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження, відчуження та користування на речі, що 26.05.2023 були виявлені та вилучені за адресою: АДРЕСА_2 під час особистого обшуку затриманої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1.11 купюр номіналом 1000 грн.:

БЛ9148290;

БР4288727;

АГ7794652;

ЕБ2559567;

БЛ2381062;

БЛ9148291;

АЕ1387067;

ЯБ2655166;

БЛ9148292;

БН2704908;

АЄ8385807.

2.2 купюри номіналом 500 грн.:

ЗИ5277425;

ВХ948744.

1.мобільний телефон марки Iphone, модель 11 у рожевому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператору «Водафон» з мобільним номером: НОМЕР_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складений і проголошений о 15.35 годині 09 червня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1