В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2023 р. Справа153/1192/23

Провадження1-кп/153/102/23-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 03 травня 2023 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , який народився 1980 року в липні місяці 28 числа в с.Єстонка Абхазія Грузинська РСР, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючий, неодружений, громадянин України, раніше судимий, у скоєні злочину передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської

окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону. України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», перебуваючи на профілактичному обліку як кривдник за вчинення ним домашнього насильства, на шлях виправлення не став, умисно, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, систематично, протягом тривалого часу, а саме з 19 грудня 2022 року по 25 квітня 2023 року вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо ОСОБА_5 з якою проживає як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, яке виражається у нанесені побоїв, словесних образах, принижені, залякуванні та спричиняє емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, психологічні страждання та розлади здоров`я у потерпілої.

Зокрема, 19 грудня 2022 року приблизно о 20:00 год. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив конфлікт із ОСОБА_5 під час якого ображав її словами нецензурної лексики та розбив шибку у вікні, чим вчинив домашнє насильство економічного та психологічного характеру. За вказане діяння відносно ОСОБА_3 складено протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Згідно постанови Ямпільського районного суду від 28.12.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Продовжуючи свої дії, спрямовані на вчинення насильства щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_3 20 грудня 2022 року приблизно о 14:30 год. по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 , а саме: висловлювався на її адресу нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої особи. За вказане діяння відносно ОСОБА_3 складено протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Згідно постанови Ямпільського районного суду від 21.03.2023 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_3 01.03.2023 року приблизно о 22.00 год. по АДРЕСА_1 ображав словами нецензурної лайки співмешканку ОСОБА_5 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. За вказане діяння відносно ОСОБА_3 складено протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Згідно постанови Ямпільського районного суду від 02.03.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 21 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 357 гривень.

Відносно ОСОБА_3 застосовувались заходи згідно ст.ст.24,25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема ОСОБА_3 з 28.11.2022 за вчинення домашнього насильства взято на профілактичний облік як кривдника, 19.12.2022, 02.03.2023 та 25.04.2023 у встановленому законом порядку уповноваженими особами BП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНІ у Вінницькій області відносного нього видано та вручено термінові заборонні приписи. Незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та вжиті поліцією превентивні профілактичні заходи, останній належних висновків для себе не зробив та 25 квітня 2023 року приблизно о 21.00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , знову вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_5 , з якою проживає як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав її, погрожував фізичною розправою, штовхав її своїми руками в тіло, внаслідок чого завдав їй фізичного болю та психологічних страждань. З метою уникнення вказаних протиправних дій ОСОБА_5 25.04.2023 була змушена покинути кімнату будинку та звернутись за допомогою до поліції.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, погіршилась якість її життя, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному та психологічному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд суворо не карати ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні щиро кається, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та дав покази, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті. Повністю погоджується з обвинуваченням, запевняє, що більше скоювати злочинів не буде, просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспоруються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою усіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істиною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, його дії органами досудового розслідування кваліфіковано правильно за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (ч.2 ст.65 КК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наслідки його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням в два роки шість місяців іспитового строку. За невиконання покладених на нього судом обов`язків, 19 жовтня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області випробувальний термін було скасовано, засудженого ОСОБА_3 направлено в місця позбавлення волі. Згідно довідки про звільнення та вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_3 відбував покарання та згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі із невідбутою частиною покарання у вигляді 1 рік 1 місяць 3 дні позбавлення волі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що він раніше судимий, даний злочин вчинив під час умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання, свою винуватість у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, ніде не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, які б згідно ст. 66 КК України пом`якшували покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обставиною, яка згідно ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає помилковим посиланням сторони обвинувачення на визначення обтяжуючу покарання обставину таку, як вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, оскільки це є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України, тому суд відхиляє дану обставину, як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість злочину, наслідки його вчинення та особу винного, наявність обставини, яка обтяжує покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують, позицію потерпілої, яка є його співмешканкою та просить суд суворо не карати обвинуваченого, суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання ОСОБА_3 йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку визначеного ст.126-1 КК України.

Згідно зі статтею 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується під умовою того, що звільнена особа не скоюватиме протягом невідбутої частини покарання нового злочину. Тому в разі вчинення такою особою протягом строку умовно-дострокового звільнення нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З огляду на встановлені вище обставини та вимоги кримінального закону, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, ОСОБА_3 до призначеного за даним вироком покарання, слід частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року і остаточно до призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року 2 місяців 3 днів позбавлення волі. Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав передбачених ст.ст.176, 177 КПК України для його застосування - суд не вбачає.

Цивільний позов у даному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази, долю яких необхідно було б вирішувати - відсутні.

Керуючись ст. 126-1 КК України, ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) років 2 (двох) місяців 3 (трьох) днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду, з урахуванням особливостей, передбачений ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1