Дата документу 17.05.2023 Справа № 334/815/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/815/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/767/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

розглянула 17 травня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гусарка, Куйбишевського району Запорізької області, який має вищу освіту, неодружений, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

На початку вересня 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням у формі дізнання не встановлено, ОСОБА_8 маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою розпочав спілкування через мобільний зв`язок з раніше йому відомим ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 під час телефонного спілкування повідомив про продаж талонів на бензин вартістю 37 гривень за літр, викликав довірливі відносини з потерпілим та переконавши ОСОБА_9 у виконанні взятих на себе зобов`язань, породжуючи при ньому у потерпілого усвідомлення правомірності його дій, ОСОБА_8 надав для перерахування грошей номер картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_8 та якою він користується.

ОСОБА_9 , будучи введеним в оману шахрайськими діями ОСОБА_8 та довіряючи останньому, 08.10.2022 року о 20:26, через додаток «Пумббанк» з власного карткового рахунку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 перерахував на вищевказану картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 7000 грн.

У подальшому ОСОБА_8 заволодівши вищевказаними грошовими коштами у сумі 7000 грн., розпорядився ними на власний розсуд, а саме 08.10.2022 ОСОБА_8 з картки № НОМЕР_1 через додаток «Моnobamk» перерахував дані грошові кошти на три різні карткові рахунки, а саме: 08.10.2022 о 20:28:43 грошові кошти у сумі 2000 грн. перерахував на картковий рахунок № НОМЕР_3 ; 08.10.2022 о 20:29:24 грошові кошти сумі 600 грн. перерахував на картковий рахунок № НОМЕР_4 ; 08.10.2022 о 20:59:22 грошові кошти у сумі 429,4 грн. розрахувався за продукти в супермаркеті Бочка; 08.10.2022 о 22:58:55 грошові кошти у сумі 490 грн. перерахував на картковий рахунок № НОМЕР_5 ; в період часу з 09.10.2022 о 05:21:24 по 09.10.2022 о 13:38:55 здійснив грошові перекази на суму 3440 гривень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 7000 грн. (сім тисяч гривень).

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Згідно ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_8 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2023 року:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції не було враховано дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, шкоду відшкодував в повному обсязі, має третю групу інвалідності, хворіє на бронхіальну астму, через яку відбування покарання у виді громадських робіт буде вкрай утрудненим та може призвести до погіршення стану здоров`я. Натомість, покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі здатне виконати мету покарання.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, зазначивши, що обвинувачений має можливість сплатити штраф.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін. При цьому зазначив, що обвинувачений не працює, а тому не має можливості сплатити штраф.

Обвинувачений, будучи належним чином сповіщений про апеляційний розгляд, клопотань про особисту участь не заявляв, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності обвинуваченого, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 382 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч.2 ст.382 КПК України. Ці обставини учасниками провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Стосовно вимог апеляційної скарги захисника щодо призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання у виді штрафу, колегія суддів виходить з положень ст.ст.50, 65, 71 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

Місцевий суд також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, не має власного джерела доходу, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Одночасно, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття та відшкодування шкоди потерпілому. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

Колегія суддів з законністю та справедливістю такого покарання погоджується, оскільки при його призначенні суд першої інстанції прийняв до уваги, правильно оцінив та достатньою мірою врахував всі обставини, що мають значення відповідно до закону, а призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість немає, а переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки суду першої інстанції та вказували б на порушення загальних засад призначення покарання, в апеляційній скарзі не міститься.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні ОСОБА_8 покарання взяті до уваги, а призначений обвинуваченому вид покарання є одним із менш обтяжливих альтернативних, визначених санкцією ч.1 ст.190 КК України та у встановленій санкцією для даного виду покарання мінімальній межі.

При цьому, колегія суддів, вирішуючи питання щодо виду покарання, який просить призначити апелянт, також враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працює, а тому сплата штрафу, навіть у мінімальних його межах, встановлених санкцією статті, в розмірі 34000 гривень, є сумнівною.

Будь-які дані про щомісячний дохід обвинуваченого в матеріалах справи відсутні, не надав таких даних захисник і під час апеляційного розгляду.

Обставин, які б можна було віднести на користь призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів захисника як неспроможних.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у обвинуваченого ІІІ групи інвалідності у зв`язку з захворюванням на бронхіальну астму, як на підставу неможливості відбувати покарання у виді громадських робіт, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки будь-яких доказів, які б підтвердили, що обвинувачений через наявність хвороби не може відбувати призначене судом першої інстанції покарання, апеляційному суду не було надано.

Наданий стороною захисту документ (а.п.109) вказує на призначення ОСОБА_8 ІІІ групи інвалідності, яка є робочою.

При цьому, третя група інвалідності не входить до переліку виключень, встановлених ч.3 ст.56 КК України для призначення даного виду покарання.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 , додатково враховуючи не працевлаштованість обвинуваченого, відповідає як встановленим санкціям, так і принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4