Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4804/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія а порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали контрольного провадження № 285/4804/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 14 серпня 2023 року,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати. Вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Посилається на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недоведеність прокурором їх існування. Зазначає, що він не ухилявся від явки до суду та не переховувався, а перебував на лікуванні в м.Київі. Вказує, що ухвалу винесли без його участі та безпідставно зазначено судом, що він є раніше судимою особою.

В ухвалі суду зазначено, що у провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, посилаючись на те, що судовий розгляд триває, однак, строк дії запобіжного заходу спливає, а ризики, передбачені п.1, 3 ст.177 КПК України, не зменшилися, тому до обвинуваченого не може бути застосовано іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів контрольного судового провадження №285/4804/21, в провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою цього ж суду від 30.11.2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 оголошено у розшук, в зв`язку з його систематичною неявкою в судові засідання, відсутністю його за місцем проживання та перебування, того, що встановити його місцеперебування неможливо, що свідчить про ухилення обвинуваченого від явки до суду та перешкоджання кримінальному провадженню. (а.п.47-48).

Згідно протоколу затримання (а.п.51-52), ОСОБА_7 було затримано на виконання цієї ухвали 26.02.2023 року в м.Києві.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.02.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.04.2023 року (а.п.57-58).

В подальшому ухвалами цього ж суду строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.06.2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14.08.2023 року, враховуючи доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1,3 ст.177 КПК України, та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу.

Зокрема, ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення про задоволення вказаного клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178, 196, 199, 331 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років та під тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду. Також судом враховано те, що обвинувачений перебував у розшуку в даному кримінальному провадженні.

Крім того, судом враховано, що судовий розгляд триває, але свідки ще не допитані, а тому існує реальний ризик незаконного впливу на них з боку обвинуваченого у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, судом встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, та зазначено, що стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків та майновий стан обвинуваченого не змінилися з часу застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому суд дійшов висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою

Враховуючи зазначене та доведеність прокурором неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність наявності зазначених ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та перебував у розшуку в цьому кримінальному провадженні, а тому під тяжкістю можливого покарання може переховуватися від суду у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Ризик можливого незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження обґрунтований тим, що всі учасники кримінального провадження судом ще не допитані на стадії судового розгляду, тому є достатні підстави вважати, що ризик впливу на них існує.

Також, апелянтом не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення судом ухвали про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Колегія суддів вважає, що вказані ризики не зменшилися, враховуючи наведені обставини.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що на час розшуку він перебував на лікуванні в м. Києва та не переховувався від суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки останній будучи повідомлений про час та місце судового розгляду після задоволення його клопотання про ознайомлення з матеріалами провадження, змінив місце свого проживання, не повідомивши про це суд.

Крім того, як вбачається з копії медичної карти амбулаторного хворого, наданої обвинуваченим, він звертався до лікаря з приводу ГРІ в травні та грудні 2022 року, проте, місцезнаходження медичної установи не зазначено. Вказана обставина, а саме звернення до лікаря, на думку апеляційного суду, не є поважною причиною зміни місця проживання та перебування, а свідчить про ухилення від явки до суду та не повідомлення суд про зміну місця проживання або перебування.

Довідка ТОВ «Сатівус» від 25.07.2023 року, яка надана обвинуваченим під час апеляційного розгляду про перебування його на амбулаторному лікування з 20.06.2022 року по 03.03.2023 року викликає певні сумніви у її правдивості, а тому не може бути взята до уваги, оскільки ОСОБА_7 був затриманий 26.02.2023 року та 27.02.2023 року до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судовий розгляд клопотання проведено без його участі спростовуються журналом судового засідання від 16.06.2023 року (а.п.198-200).

Уточнення апеляційної скарги обвинуваченим про те, що до нього можливо незастосування ніякого запобіжного заходу, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки ОСОБА_7 не доведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень ним своїх зобов`язань в разі не застосування до нього запобіжного заходу, враховуючи дані про особу обвинуваченого та тяжкість злочину в якому він обвинувачується..

Колегія суддів звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_7 не змінилися з часу застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду перешої інстанції є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 14 серпня 2023 року включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: