Провадження № 1-кп/734/242/23 Справа № 734/3376/23
В И Р О К

іменем України

02 серпня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Козелець в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000200, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Понорниця Коропського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 89-РС від 03.06.2023 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду старшого техніка 1 мінометної батареї 2 механізованого батальйону вказаної військової частини.

Так, згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно ч. 10 ст. 15 цього закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.12.2018 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При цьому, постанова Деснянського районного суду м. Чернігова, якою ОСОБА_4 позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік не скасована, повторно посвідчення водія в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, спосіб ОСОБА_5 не отримував, теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ не складав.

Водночас, ОСОБА_5 , в невстановлений у ході дізнання час 28.05.2022 року, перебуваючи поблизу будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, замовив у невстановленої в ході дізнання особи, виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

При цьому ОСОБА_5 повідомив вказаній особі свої персональні дані, надав зразок свого особистого підпису та фотокартку з власним зображенням для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим вчинив пособництво у виготовленні підробленого документа.

Після чого, в цей же день ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будівлі, що розташована за адресою: проспект Праці, 16, м. Дніпро, Дніпропетровської області, під час особистої зустрічі, отримав від невстановленої в ході дізнання особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 з дозволом на керування транспортними засобами категорій «А», «В» та «С», видане Територіальним сервісним центром 1242 на його ім`я 28.05.2022, після чого сплатив за виготовлення вказаного посвідчення водія грошові кошти в сумі 10 000 грн.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-23/7161-ДД від 20.07.2023, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_4 Територіальним сервісним центром 1242 від 28.05.2022, не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Окрім того, 02.07.2023 близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись автомобільною дорогою М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», будучи зупиненим на 112 кілометрі автомобільної дороги М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», на території с. Красилівка Чернігівського району Чернігівської області, нарядом Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 та п. 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 є завідомо підробленим документом, діючи з прямим умислом використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане Територіальним сервісним центром 1242 на його ім`я 28.05.2022, шляхом його пред`явлення інспектору взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції ОСОБА_6 для перевірки на право користування і керування транспортним засобом.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-23/7161-ДД від 20.07.2023, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_5 Територіальним сервісним центром 1242 від 28.05.2022, не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність: ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, та використання завідомо підробленого документа.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , у порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви підозрюваного ОСОБА_3 від 27.07.2023 року, яка була складена у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_7 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право, з метою використання його іншою особою, а також у використанні завідомо підробленого документа та погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження згідно із ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), заяву обвинуваченого про те, що він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини та згодний із розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних правопорушень (проступків), які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені у повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень (проступків) беззаперечно визнає у повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу. Згодний на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальні правопорушення (проступки), передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, та використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання особі: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (проступків), особу обвинуваченого, який відповідно до службової характеристики, за час проходження служби на займаній посаді виявив високі морально-етичні, професійні та ділові якості, завжди сумлінно відноситься до виконання своїх службових обов`язків, правил військової ввічливості поведінки та військового вітання дотримується, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбаченими ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України - не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень (проступків), особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафів та із застосуванням ст. 70 КК України.

Призначене обвинуваченому покарання, буде відповідати принципу справедливості покарання і відповідати його меті виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Крім того, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне витрати на залучення експерта стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Вирішуючи питання про долю речових доказів, які були надані суду, суд керується правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешти на майно не накладалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 51, 65-67 КК України, ст. 2, 94, 368-371, 373-376, 381-382, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 400 (чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 коп.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 400 (чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 коп.

Процесуальні витрати у сумі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні 00 копійок на залучення експерта, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

Речові докази по справі:

- посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , видане ТСЦ 1242 від 28.05.2022 з категоріями «А,В,С», що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000200 від 02.07.2023 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000200 від 02.07.2023 року.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1