Справа 688/1600/23
№ 1-кп/688/134/23
Вирок

Іменем України

26 квітня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі засідань у м. Шепетівка кримінальне провадження № 0000140 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпівка Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом Збройних Сил України, старшого сапера імітаційно-підривної команди інженерного взводу військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, обіймаючи посаду старшого сапера імітаційно-підривної команди інженерного взводу військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 68, 92 Конституції України, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N548-XIV від 24 березня 1999 року, п. п. 2, 5-1, 16-18 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», п. п. 1.10, 2.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2001 року №1306 «Про Правила дорожнього руху», реалізуючи свій злочинний намір, направлений на пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі документи і який надає права використання його іншою особою, з метою використання вказаного посвідчення водія під час керування транспортним засобом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в жовтні 2021 року (точніше досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у селі Брикуля Шепетівського району Хмельницької області, познайомився із невстановленою дізнанням особою та із використанням мобільного телефонного зв`язку домовився із нею підробити на його ім`я посвідчення водія категорії «В».

Під час телефонної розмови, невстановлена під час дізнання особа, погодилась виконати прохання ОСОБА_4 та виготовити підроблене посвідчення водія на ім`я останнього, який діючи умисно, з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, виконуючи роль пособника через месенджер «Viber» надав невстановленій особі персональні дані про себе, власне фотозображення, зразок особистого підпису та перерахував на банківську картку для невстановленої особи грошову винагороду у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень, як оплату за надання послуг з підробки посвідчення водія.

Наприкінці жовтня 2021 року (точніше досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Шепетівка Хмельницької області отримав поштовим відправленням із міста Києва завідомо підроблене посвідчення водія категорій «В» серії НОМЕР_2 від 23 жовтня 2021 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто офіційного документу, що видається державною установою, яке не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, за способом друку, зокрема, виготовлене за допомогою друкуючого пристрою із термосублімаційним способом нанесення зображення та не видавалося сервісними центрами МВС України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права з метою використання його іншою особою, тобто, кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, обіймаючи посаду старшого сапера імітаційно-підривної команди інженерного взводу військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 68, 92 Конституції України, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N548-XIV від 24 березня 1999 року, п. п. 2, 5-1, 16-18 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», п. п. 1.10, 2.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2001 року №1306 «Про Правила дорожнього руху», достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23 жовтня 2021 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 10 години 40 хвилин 24 лютого 2023 року, під час зупинки керованого ним транспортного засобу автомобіля марки «Рено Кліо», державний номерний знак НОМЕР_3 , на автодорозі Н-25 сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, 234 км, поблизу міста Шепетівка Хмельницької області, пред`явив працівникам відділення реагування патрульної поліції Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23 жовтня 2021 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, за способом друку, зокрема, виготовлене за допомогою друкуючого пристрою із термосублімаційним способом нанесення зображення та не видавалося сервісними центрами МВС України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

2.Відомості про укладену угоду.

11 квітня 2023 року між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з цією угодою прокурор, підозрюваний та захисник дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, істотних для цього кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, а також узгодили покарання у виді штрафу.

3.Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, положення закону, якими суд керувався.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права з метою використання його іншою особою та ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості та просив затвердити означену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, визначена у межах санкції ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

4.Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_4 не судимий, за місцем проживання та місцем служби характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання не має.

5.Призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Із врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого згідно зі ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на речовий доказ ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000140, укладену 11 квітня 2023 року між Рівненської спеціалізованої прокуратури в оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 470 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 7 990 гривень;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 470 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7 990 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.10.2021, яке зберігається в матеріалах кримінального провадження знищити, скасувавши накладений на нього арешт ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.02.2023; оптичний DVD-R диск з відеозаписами з боді-камер поліцейських від 24.02.2023, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової експертизи у сумі 755 грн 12 коп. у дохід держави.

Роз`яснити обвинуваченому про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити обвинуваченому про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Алла ЦІДИК