Дата документу 22.06.2023
Справа № 330/381/22
Провадження № 1-і/334/15/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя, клопотання прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-14.12.2020 Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000015 від 24.01.2021 року.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14.09.2022 №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Якимівського районного суду Запорізької області на Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Відповідно до поданого прокурором клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка),вчиненому повторно та ч.2 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

18.02.2022 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2023, (справа №330/381/22, провадження №1-і/334/11/23), ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25.06.2023 включно.

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування даного запобіжного заходу, а саме залишаються актуальними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вказані ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачений розуміє, що за вчинений ним злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, і у разі доведеності його винуватості під час судового розгляду до нього, з урахуванням того факту, що 14.12.2020 Якимівським районним судом Запорізької області ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України він звільнений від відбування з іспитовим строком на 1 рік, його буде засуджено до реального позбавлення волі. Також, зазначив, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків та на стадії досудового розслідування тривалий час переховувався та перебував у розшуку. З метою уникнення кримінальної відповідальності, може виїхати на непідконтрольну Україні територію. Тим паче, зареєстроване місце проживання та останнє місце мешкання обвинуваченого перебуває під тимчасовою окупацією.

Ризик впливу на потерпілого є реальним, оскільки обвинувачений обізнаний про місце проживання потерпілого, та для заволодіння мобільним телефоном здійснив фізичний вплив над потерпілим. Потерпілий та свідки, що допитані під час досудового розслідування, судом на стадії судового розгляду не допитано. ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше був засуджений за умисні корисливі злочини, що свідчить про його схильність до вчинення даного виду кримінальних правопорушень та його не бажання стати на шлях виправлення, що вказує на можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити подане ним клопотання з підстав, які в ньому викладені та продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», де він наразі утримується,строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки наразі у нього з`явилось житло у м. Запоріжжі. Додатково пояснив, що до складу його сім`ї входить двоє малолітніх дітей: донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які наразі залишились проживати на тимчасово окупованій території, їхня доля йому невідома, оскільки йому стало відомо, що його дружину з її матір`ю, її братів, які залишились на окупованій території окупанти розстріляли, а тому існує необхідність у зміні запобіжного заходу на такий, який не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, також зазначила, що ОСОБА_4 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, більш того місцем його проживання є АДРЕСА_2 , на підставі договору оренди квартири від 01.06.2023 року, який уклав рідний брат ОСОБА_4 . ОСОБА_8 спеціально для проживання обвинуваченого ОСОБА_4 після зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При розв`язанні клопотань прокурора та захисника, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, позиція викладена п.80 рішення у справі «Марченко проти України» згідно якої, при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Суд враховує вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоєв проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Луценко проти України» від 3 липня 2012 року зазначив, що однією з вимог пункту 3 статті 5 Конвенції є те, що судовий контроль за триманням під вартою має бути автоматичним. Пункт 4 статті 5 Конвенції передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано та потім узято під варту (пункт 95).

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Beccievv.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилитися до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне («Пшевечерський проти Росії» від 24 травня 2003 року).

Прокурор повідомив, що обвинувачений перебуває під вартою з лютого 2022 року. Кримінальне провадження знаходиться в Якимівському районному суду Запорізької області на тимчасово окупованій території, як в подальшому буде розглядатися кримінальна справа не відомо наразі невідомо. По даній справі судом не допитані потерпіла та один свідок, однак де вони знаходяться на даний час йому також невідомо.

ОСОБА_4 взято під варту ще ухвалою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 18.02.2022 року. Отже, на даний час обвинувачений перебуває вже під вартою більше 1 року та 4 місяців.

Суд вважає, що стороною обвинувачення не надано фактичних даних та доказів про те, що на даний час існують ризики, які раніше були взяті до уваги судом, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, мають бути реальними та їх існування має бути оцінено з урахуванням конкретних обставин. Таким чином, ризики зазначені прокурором при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою суд вважає необґрунтованими.

Також, судом досліджено копію Договору оренди квартири від 01 травня 2023 року, який укладений між ОСОБА_9 (Орендодавцем) та ОСОБА_8 (Орендарем) про оренду квартири за адресою : АДРЕСА_2 для проживання брата орендаря ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Акт прийому-передачі до Договору від 01.05.2023 року.

Отже, суд враховує, що ОСОБА_4 наразі має житло за адресою : АДРЕСА_2 , про що надані суду відповідні документи та підтверджено братом самого обвинуваченого.

Окрім того, прокурором не доведено, що наявні ризики за ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих, свідків, так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб, тим більш їх місцезнаходження їх невідомо, оскільки територія, яка знаходиться під юрисдикцією Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури та Якимівського районного суду Запорізької області тимчасово не підконтрольна Україні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 перестало бути розумним, а отже у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу необхідно відмовити, а обвинуваченому необхідно змінити запобіжний захід на домашній арешт. В той же час в результаті застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде забезпечена належна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 177- 178, 181, 183, 194, 331, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задовольнити.

Змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 21.00 год. до 05.00 год. ранку наступної доби, строком на два місяця - по 14 серпня 2023 року включно за його місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 слідуючи обов`язки:

- заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , у проміжок часу з 21 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступної доби.

- прибувати до прокурора, суду на його виклик у встановлений термін;

- не відлучатися із міста Запоріжжя без дозволу, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Забезпечення виконання застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області шляхом контролю перебування підозрюваного ОСОБА_4 за місцем проживання.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошений 23 червня 2023 року о 10:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1