Справа № 159/4981/22 Провадження №11-кп/802/444/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001087 за апеляційною скаргою прокурора Ковельської окружної прокуратури прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соснове, Березнівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, безробітного, з вищою освітою, одруженого, адреса проживання: АДРЕСА_1 ., судимого 17.08.2010р. військовим апеляційним судом Центрального регіону за ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000 грн.

Відповідно до ч.4 ст.53 КК України розстрочено виплату призначеного штрафу щомісячним платежем в розмирі по 5650 грн. протягом 5 місяців та одним платежем в сумі 5750 грн. протягом останнього місяця платежу після набрання вироку законної сили, що дорівнює загальної розстрочки виплати штрафу частинами на строк 6 місяців загальною сумою 34000 грн.

Вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 26 вересня 2022 року о 14 год. 42 хв. діючи умисно, з метою незаконного придбання психотропної речовини без мети збуту, використовуючи власний мобільний телефон марки «LG», IМЕІ А: НОМЕР_1 , ІМЕІ В: НОМЕР_2 , із наявною сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , за допомогою мережі «Інтернет» увійшов до «Телеграм - каналу» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та під час електронного листування із невстановленою досудовим розслідуванням особою, домовився про придбання психотропної речовини РVР-Альфа, масою 20 г. Реалізуючи свій умисел, 26 вересня 2022 року, о 20 год. 07 хв., за допомогою електронної платіжної системи «Global-24» здійснив перерахунок коштів через зазначену платіжну систему в сумі 4875 гривень в якості оплати за психотропну речовину, після чого отримав повідомлення про відправлення вказаної психотропної речовини через послуги ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, 28 вересня 2022 року близько 17 год. 01 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні відділення №1 поштового оператора «Нова Пошта», що знаходиться за адресом: Волинська область, місто Ковель, вулиця Володимирська, будинок №135, отримав від невстановленої особи посилку № 5590, в якій знаходилася кристалічна речовина, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, масою 13,767г., яка згідно Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2022 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», є великим розміром, тим самим незаконно придбав вищевказану психотропну речовину та зберігав її при собі до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час огляду місця події 28 вересня 2022 року в період з 19 год. 04 хв. до 19 год. 55 хв.

Таким чином ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Не погодившись з рішенням суду, у поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, оскаржив вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не було дотримано вимог ст. 50, 65 КК України. Так, на переконання апелянта, наведенні судом пом`якшуючи обставини такі як щире каяття, позитивна характеристика за місцем попередньої роботи, проходження добровільного лікування не впливають на особливості конкретного злочину і обставини його вчинення. При ухваленні вироку місцевий суд не обґрунтував який є зв`язок цих обставин із вчиненим злочином. Також апелянт вказує на формальне врахування судом першої інстанції тяжкості вчиненого злочину, оскільки не було надано належної оцінки обставинам кримінального правопорушення. Зокрема, не в повній мірі враховано, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин за наявності кваліфікуючої обставини, предметом його дій є особливо небезпечна психотропна речовина. Також встановлено обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину. Крім того, ОСОБА_7 не вперше притягається до кримінальної відповідальності, є судимим, що свідчить про його небажання виправитися. Також апелянт звертає увагу на висновки органу пробації, викладених у досудовій доповіді, згідно яких виправлення обвинуваченого можливе при його ізоляції від суспільства та застосуванні покарання пов`язаного із позбавленням волі на певний строк.

Посилаючись на зазначене вище, прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді покарання у виді позбалення волі на строк 2 роки.

У поданих запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вказує, що суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що обвинувачений в судовому засіданні свою винну в скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, а також у вчиненому розкаявся, просив сурово не карати. Місцевим судом правильно враховані дані про особу, тяжкість вчиненого ним злочину, не настання тяжких наслідків від вчиненого, що на переконання сторони захисту, значно впливають на суспільну небезпеку вчиненого злочину та відповідно істотно знижують тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення. Таким чином призначене покарання обвинуваченому є справедливим та достатнім для його виправлення.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які вважають скаргу сторони обвинувачення безпідставною, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його кваліфікація за ч. 2 ст. 309 КК України є правильною.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

За положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Прокурорв апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок мякості.

Проте такі його твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

Так, відповідно доп. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Як убачається із вироку суду, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, дані про його особу.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд правильно відніс визнання ним повністю вини, щире каяття, позитивну характеристику за місцем попередньої роботи, проходження добровільного лікування від залежності вживання психоактивних речовин.

До обтяжуючих покарання обставин, судом віднесено рецидив злочину.

Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, згідно із ст.12 цього ж Кодексу відносяться до категорії нетяжких злочинів, дані про його особу, зокрема те, що від дій останнього тяжких наслідків не настало, на обліку в наркологічному диспансері та психлікарні не перебуває, є зареєстрованою безробітною особою, проте отримує дохід від праці за цивільно правовим договором, відомостей про вчинення адміністративних поступків та негативної характеристики суду не надано, одружений, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, судом першої інстанції правильно взяті особисті якості ОСОБА_7 , зокрема, встановлено, що обвинувачений піклується за своєю сім`єю, є комунікабельною особою, характеризується позитивно, перебуває на обліку в центрі зайнятості як особа, що шукає роботу.

Крім того, обвинуваченим надано оригінал квитанції, відповідно до якої ним сплачено перший платіж в розмірі 5650,00 грн. Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений усвідомив характер вчинених ним протиправних дій, в яких щиро розкаявся, та став на шлях виправлення, намагаючись соціалізуватися у суспільстві.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст. 50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу.

Призначене покарання на думку апеляційного суду, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Таким чином, підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченому суворішого покарання у виді позбавлення волі, з мотивів наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, апеляційний суд не знаходить.

Усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі і наведені під час апеляційного розгляду справи щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає голослівними, оскільки вони були повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора на підставі п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України слід залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ковельської окружної прокуратури прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді