Справа №478/943/23 пров. №1-в/478/213/2023
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
21 серпня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК №93 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зпрофесійно-технічною освітою, не одруженого, засудженого20.06.2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 15 років, початок строку: 21.02.2012 року; кінець строку: 14.08.2026 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
10.08.2023 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на тяжкі сімейні обставини, просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судовому засіданні посилаючись на те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не в повній мірі довів своє виправлення, просив відмовити у задоволені клопотання.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки з урахуванням загального строку відбування покарання засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Вислухав пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення (крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.06.2012 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 15 років.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.02.2012 року по 28.08.2012 року за правилами, визначеними абзацом першим ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VІІІ), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст.12 КК України вказані злочини за своєю правовою кваліфікацією відноситься до категорії нетяжких та особливо тяжких злочинів.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 10.09.2012 року.
Станом на 21.08.2023 року відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання складає 12 років 7 днів (з урахуванням заліку, на підставі ч.5 ст.72 КК України, з 21.02.2012 року по 28.08.2012 року 6 місяців 7 днів), не відбутий строк покарання складає 2 роки 11 місяців і 24 дні.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 та довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 21.08.2023 року вбачається, що останній має 7 заохочень: подяка (04.09.2015 року); подяка (17.10.2016 року); зняття раніше накладеного стягнення (22.10.2018 року) (арк.особ.спр.59); подяка (21.01.2019 року); подяка (15.04.2019 року) (арк.особ.спр.90); подяка (15.07.2020 року) (арк.особ.спр.93); подяка 20.04.2023 року (арк.особ.спр.145), та 5 стягнень: догана (07.09.2012 року) (арк.особ.спр.30); догана (23.05.2017 року); догана (20.06.2018 року) (арк.особ.спр.52); догана (28.01.2022 року) (арк.особ.спр.122); сувора догана (02.09.2022 року) (арк.особ.спр.131), які погашено та знято у встановленому законом порядку.
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 21.08.2023 року, засуджений ОСОБА_5 перебуваючи в СІЗО м. Миколаєва допускав порушення встановленого режиму утримання за що мав стягнення, заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам. Прибувши 10.09.2012 року до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №1, працевлаштований робітником їдальні, до роботи ставиться добре, приділяє увагу до необхідності дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, використовує їх тільки за призначенням, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, за що має ряд заохочень. Встановлений режим утримання порушував, за що має ряд стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою, від кримінальної справи має позов, який сплачує по мірі можливості. У відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. На заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. У колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості.
З характеристики засудженого ОСОБА_5 , яка міститься в матеріалах особової справи засудженого (арк.особ.спр.140) засуджений ОСОБА_5 прибувши 02.11.2021 року до ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» був розподілений до відділення №1 та працевлаштований кухарем до їдальні установи, до робити ставився посередньо, не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідально відносився до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, за що має заохочення. Встановлений режим утримання порушує, за що має ряд стягнень. У відносинах з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. На заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.
При цьому, засудженому ОСОБА_5 рішеннями комісії Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» від 16.08.2021 року (арк.особ.спр.102) відмовлено у замінні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення та від 30.11.2022 року (арк.особ.спр.139) відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення.
Крім того, як вбачається із характеристик засуджений ОСОБА_5 участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.
Отже, ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, за період відбування покарання мав 7 заохочень, разом із тим, 5 разів допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому порядку. І хоча ці стягнення є погашеними, проте вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання, в той час, як наявність заохочень, в сукупності із застосованими раніше стягненнями, свідчать не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання ним законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання.
За такого, нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_5 позитивні зрушення мають нестабільний характер, а відтак він потребує подальшого виховного впливу в умовах ізоляції від суспільства.
Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд
П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1