Справа № 387/1120/23
Провадження № 1-кс/396/258/23
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання вказує, що 02.07.2023 в 21.50 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.11.2021), ОСОБА_6 , рухаючись по автодорозі «Т-1214» з с. Липняжка в смт. Добровеличківка Новоукраїнського району, Кіровоградської області, не впорався з керуванням транспортним засобом та здійснив наїзд на бетонну стелу з назвою населеного пункту «Добровеличківка» що знаходилась на правій по ходу руху обочині вказаної автодороги. В результаті дорожньо транспортної пригоди постраждали пасажири вказаного автомобіля, які доставленні в КНП «Добровеличківська лікарня» з наступними тілесними ушкодженнями: - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 закритий перелом шийних хребців; - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перелом стегнової кістки; - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 травма хребців; - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ЗЧМТ, струс головного мозку. ( ЄО 3145 )
02.07.2023 року під час огляду місця події на автодорозі «Т-1214» в межах в`їзду в населений пункт «Добровеличківка» з боку с. Липняжка, Новоукраїнського району, виявлено пошкоджений в результаті дорожньо транспортної пригоди автомобіль «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в подальшому, з місця огляду вилучений та доставлений для подальшого зберігання до території Добровеличківського дорожньо-ремонтного пункту «Маловисківського райавтодору» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», за адресою: вул. Степова, 3, смт. Добровеличківка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області.
Відповідно до довідки регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області автомобіль «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.11.2021), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительці АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до автомобіля «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпечення проведення судових експертиз, а також у майбутньому забезпечення виконання рішення суду вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про день та час розгляду повідомлений у встановленому законом порядку
ОСОБА_5 в судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про день та час розгляду повідомлений у встановленому законом порядку.
ОСОБА_6 в судове засідання для розгляду клопотання не з`явилась, про день та час розгляду повідомлена у встановленому законом порядку.
Суд ухвалив про розгляд клопотання у відсутність слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , так як неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом..
Згідно до п.п. 1-4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі, проведення судових експертиз.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання речового доказу від 03.07.2023 року визнано речовим доказом автомобіль «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.11.2021), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 жительці АДРЕСА_1 , який залишено на тимчасовому зберіганні на території Добровеличківського дорожньо-ремонтного пункту «Маловисківського райавтодору» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», за адресою: вул. Степова, 3, смт. Добровеличківка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області (а.к. 9).
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події від 02.07.2023 року, а саме автомобіль «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительці АДРЕСА_1 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.11.2021), із забороною користування та розпорядження ним до скасовування арешту у встановленому Законом порядку, з метою забезпечення повноти досудового розслідування у кримінальному провадженні, проведення експертиз і забезпечення доказів у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на - автомобіль «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительці АДРЕСА_1 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.11.2021) який зберігається на території Добровеличківського дорожньо-ремонтного пункту «Маловисківського райавтодору» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», за адресою: вул. Степова, 3, смт. Добровеличківка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, із забороною права користування та розпорядження до скасування арешту в установленому законом порядку.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Повний текст ухвали суду складено 19.07.2023 року та оголошено учасникам провадження 19.07.2023 року о 16.55 годині.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1