Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2315/21
Провадження № 1-кп/376/89/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 1 525 від 30.06.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одружений, з середньою освітою, працює водієм ПП «Трас - логістик», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 року, близько 18 години, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», керуючи автомобілем «MERCEDES- BENZ» реєстраційний номер республіки Литва НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Соборна с. Чубинці Білоцерківського (Сквирського) району Київської області в напрямкус. Таборів Білоцерківського (Сквирського) району Київської області, згідно з якими не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого на заокругленні дороги в праву сторону відносно напрямку його руху не впорався з керуванням автомобіля «MERCEDES- BENZ» реєстраційний номер республіки Литва НОМЕР_1 , та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у смузі руху в напрямку с. Буки, Білоцерківського (Сквирського) району Київської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримав наступні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, перелом лівого наколінника, закриті переломи обох кісток лівої гомілки, що згідно Висновку експерта відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 2.3 б), д), 12.1, Правил дорожнього руху, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, він зрозумів всю протиправність своєї поведінки, а також просив суд застосувати до нього міру покарання не пов`язану з позбавленням волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки він працює водієм, а також просив вибачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що після ДТП отримав чисельні тілесні ушкодження, отримав групу інвалідності та обвинувачений шкоду йому не відшкодував, а також щодо міри покарання - залишив це питання на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки злочину, особи обвинуваченого просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, з застосування вимог ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк один рік та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора в повному обсязі.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, якій відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, характеристику особистості обвинуваченого, те що він щиро розкаюється, вину визнав в повному обсязі, раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, також суд враховує думку потерпілого щодо міри покарання, а тому суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України та застосувати до обвинуваченого вимоги ст. ст. 75,76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з санкції частини 1 ст. 286 КК України вона містить як основне покарання у виді обмеження волі так і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Частиною 6 ст. 368 КПК України передбачено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд колегією суддів судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі № 61/22398/17 зазначив, що звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за ст.75 КК не допускається. Враховуючи, що ч.1 ст.75 КК передбачає звільнення від відбування лише основного покарання, натомість звільнення від призначеного судом додаткового покарання не допускається, відсутність у резолютивній частині вироку суду першої інстанції вказівки на те, що на підставі ст.75 КК Особу 1 звільнено від відбування лише основного покарання, не можна визнати як правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, суд застосовує вимоги ст. 75 КК України лише до основного покарання у виді обмеження волі, а до додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років вимоги ст. 75 КК України не застосовується.

Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, якщо виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб в місця позбавлення волі.

Одночасно суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки передбачені п. п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та до набрання вироку законної сили суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ про витрати на проведення судової інженерно - транспортної експертизи у кримінальному провадженні № 0001525 (а. провадження 33) вартість витрат складає 1372,96 грн., які відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

До канцелярії Сквирського районного суду Київської області надійшла заява потерпілого ОСОБА_5 в особі його представника адвоката ОСОБА_7 про розподіл процесуальних витрат.

В обгрунтування своєї заяви потерпілий та його представник посилаються на те, що в провадженні Сквирського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході судового провадження потерпілий ОСОБА_8 поніс витрати на професійну правничу допомогу за Договором № ЗД546/ у розмірі 14 000 грн., які просять стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вимоги потерпілого визнав в повному обсязі та не заперечував щодо стягнення з нього на користь потерпілого грошові кошти у розмірі 14 000 грн.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні також не заперечував проти задоволення заяви потерпілого.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що заява потерпілого про стягнення процесуальних витрат підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Частиною 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Судом встановлено, що Адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч»» в особі керуючого партнера ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали Договір № ЗД546 від 17.08.2021 року про надання професійної правової допомоги. Вартість послуг Об`єднання визначена в Додатку до Договору про надання правничої допомоги № ЗД546 від 17.08.2021року, а також копіями Рахунку - Фактурою у кількості 6 штук на загальну суму 14 000 грн.

Частиною 6 ст. 368 КПК України передбачено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 05 серпня 2020 року у справі № 753/10 028/18, провадження № 51 - 121121 км 20 встановлено, як визначено у ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень частин 13 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст. 126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

За таких обставин та на підставі вимог Глави 8 КПК України та ст. 59 Конституції України суд вважає за необхідне задовольнити заяву потерпілого та його представника про стягнення процесуальних витрат в розмірі 14 000 грн.

Клопотання обвинуваченого щодо не застосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення керувати транспортним засобом на певний строк задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 69 КК України також передбачено, що на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні встановлено, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 69 КК України є щире каяття, інших пом`якшуючих обставин судом не встановлено, а тому підстав застосувати до обвинуваченого вимоги ч. 2 ст. 69 КК України у суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 59 Конституції України, ст. ст. 12,65,66,67, 69, 75,76,286 КК України, ст.ст. 2,22,91,100,118,120,121,124,126,349,368, 369,370,371,373,374,376, 392 - 395 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 2-х років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Застосувати до ОСОБА_4 вимоги ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Застосувати до ОСОБА_4 вимоги ст. 75 КК України лише до основного покарання у виді обмеження волі, а до додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік вимоги ст. 75 КК України не застосовувати. .

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи у кримінальному провадженні № 0001525 у сумі 1372,96 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.

Речові докази:

Автомобіль марки «MERSEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 (Литва) та автомобіль марки «ВАЗ-21063» дн.з. НОМЕР_2 , які були тимчасово вилучені підчас проведення огляду місця події, та перебувають на відповідальному зберіганні у власників - залишити останнім.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Сквирський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам справи.

Суддя: ОСОБА_1