ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1136/21

Провадження № 1-кп/486/26/2023

08 травня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 26.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120, на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Арбузинського району, смт.Костянтинівка, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)29.12.2020 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 годин;

2)07.07.2021 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч.2 ст. 389 КК України із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць обмеження волі;

3)0411.2021 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці обмеження волі. Звільнений 09.11.2022 року з ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

25.05.2021 року приблизно о 14:53 год. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні ВП «ЮУ АЕС», який розташований за адресою: Миколаївська область, м.Южноукраїнськ та біля вхідних дверей на столі побачив скляну скриньку для пожертвування громадської організації «Котячий дім» та в цей час у нього раптово виник корисливий протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Так, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, переслідуючи ціль незаконного збагачення, дуючи умисно та повторно, ОСОБА_6 , незважаючи на сторонніх осіб, взяв зі столу вищевказану скляну Скриньку для пожертвування громадської організації «Котячий дім», в якій знаходилися кошти у сумі 34 грн. 95 коп., та утримуючи при собі почав рухатись до вхідних дверей та намагався покинути місце вчинення правопорушення, однак був помічений та затриманий працівником ВП «ЮУ АЕС», тим самим не довівши свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, а саме: у закінченому замахі на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

08.05.2023 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 , за участю його захисника ОСОБА_7 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваному ОСОБА_6 покарання, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та покладанням на останнього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 також просив затвердити угоду, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_7 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Представник потерпілого ОСОБА_8 до суду не з`явилась, однак на адресу суду направила заяву, у якій просить провести судовий розгляд без її участі та затвердити угоду про визнання винуватості. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватими, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів (ч.2 ст. 186 КК України).

В судовому засіданні сторони кримінального провадження, підтримали угоду про визнання винуватості, вважали її обґрунтованою та наполягали на її затвердженні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.

Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

За угодою про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, визначеного Законом про кримінальну відповідальність за вчинення тяжкого злочину.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, наполягав на її затвердженні та погодився на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 289 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винними, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за вимогами п.1 ч.4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, щодо тяжкого злочину.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному 26.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120, укладену 08.05.2023 року між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання, у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

1)скляну скриньку для пожертвування громадської організації «Котячий Дім» з наявними у ній грошовими коштами у сумі 34 грн. 95 коп. (пакет №1) залишити представнику потерпілої особи ОСОБА_8 ;

2) диск у кількості 1 шт. для лазерних систем зчитування типу DVD-R 4.7 GB/120 min 16 X ZE3261-DVR-J47C1 наявними у ньому відео-файлом з камер відеоспостереження від 25.05.2021 року, залишити в матеріалах справи.

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1