ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2905/23 Справа № 191/2652/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року обвинуваченій ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 22 вересня 2023 року з визначенням застави в 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину проти власності, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, а тому остання може здійснювати спроби переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, здійснювати незаконний вплив на свідків або потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а враховуючи, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судима, остання може вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та, як наслідок, на підстави для застосування саме такого запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В своїй апеляційній скарзі захисник вказує на відсутність повного тексту оскарженої ухвали, а тому будь-яких обґрунтувань апеляційна скарга захисника не містить.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена та її захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили ухвалу суду скасувати й постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Інші учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про незаконність оскарженої ухвали, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи видно, що в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000529 від 03.09.2022 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, розгляд його ще не розпочато.

В судовому засіданні 25 липня 2023 року, в порядку ст.ст. 199, 315 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п.1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, для запобігання яким продовження строку її тримання під вартою є доцільним з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, які відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, а тому розуміючи можливе застосування такого покарання, у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачена може перейти на нелегальне становище та здійснювати спроби або переховуватися від суду.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, свідки сторони обвинувачення та потерпілі ще не допитувались у судовому засіданні, що вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_5 перебуваючи на волі може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на власну користь.

Також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявним та не зменшився, з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судима за вчинення умисних, корисливих злочинів та знову обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину проти власності, офіційно не працевлаштована, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, що у сукупності вказує на те, що обвинувачена може продовжити вчинення цього злочину, чи вчинити новий, а тому такий ризик також є обґрунтованим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 178 КПК України та правильно врахував, що обвинувачена ОСОБА_5 раніше судима, офіційно не працевлаштована, не має стійких соціальних зв`язків.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У цьому випадку, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину, з огляду на реальність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції правильно застосував положення ч. 3 ст. 183 КПК України та визначив обвинуваченій заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Колегія суддів зауважує на тому, що захисник звернулась з апеляційною скаргою, в якій крім посилань на незаконність оскарженої ухвали, не навела жодних обґрунтувань, зазначивши, що доповнення будуть надані пізніше. В той же час, захисник надала апеляційному суду характеризуючі документи стосовно ОСОБА_5 , не вказуючи, яким чином вони впливають на незаконність постановленого судом першої інстанції рішеня, й інших доповнень на апеляційну скаргу від останньої не надходило.

З огляду на ту обставину, що положення ст. 422-1 КПК України унеможливлює залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд вимушений розглядати апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, а тому колегія суддів наголошує захиснику на необхідності виконання положень кримінального процесуального законодавства та недопущення спрощеного підходу в оскарженні судових рішень, оскільки подання апеляційних скарг у такому вигляді свідчать про неналежне надання правової допомоги захисником.

Будь-яких доводів апеляційна скарга захисника не містить.

Отже, враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3