Провадження №11-кп/824/1370/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Смоленська, РФ, громадянку України, з середньою освітою, незаміжню, яка має неповнолітню дитину (зі слів), малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму: вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2016 за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено їй покарання у виді 11 (одинадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 ухвалено виконувати самостійно.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та щодо процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку, обвинувачена ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, приблизно о 21.35 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кухні кв. АДРЕСА_3 , під час конфлікту з співмешканцем ОСОБА_10 , реалізуючи умисел, направлений на заподіяння смерті останнього, діючи умисно, лівою рукою взяла кухонний ніж, яким нанесла ОСОБА_10 два удари у спину, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: одного проникаючого колото - різаного поранення грудей з ушкодженням правої легені, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; одного непроникаючого колото - різаного поранення грудей і живота з ушкодженням м`яз грудей і живота, клітковини навколо правої нирки, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Після чого, продовжуючи свої умисні дії, направлені на позбавлення ОСОБА_10 життя, ОСОБА_8 лівої рукою взяла зі столу керамічний горщик, яким нанесла ОСОБА_10 один удар у голову, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді забійної рани голови у тім`яній ділянці справа, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Смерть ОСОБА_10 наступила на місці події в результаті спричинення проникаючого колото - різаного поранення грудей.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, в апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати його.

Мотивуючи свої доводи зазначає, що судом першої інстанції було порушено її право на захист, оскільки оголошення вироку відбулось за відсутності захисника.

Крім того, обвинувачена вказує, що при ухваленні судового рішення судом було залишено поза увагою надані захисником докази та покази свідка.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та повернути кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирок є незаконним та таким, що ухвалений з порушенням норм кримінального процесуального права.

Вважає, що судом було ухвалено надто суворий вирок, оскільки до обвинуваченої ОСОБА_8 з березня 2016 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а з урахуванням положень «Закону Савченко» (ч.5 ст.72 КК України в попередній редакції) та правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17, до обвинуваченої має застосовуватись зарахування терміну попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому на момент звернення з апеляційною скаргою обвинувачена відбула покарання у виді восьми років позбавлення волі. Захисник вказує, що обвинувачена відбула мінімальний строк відбування покарання і тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Крім того, захисник звертає увагу, що судом першої інстанції було порушено право на захист обвинуваченої, оскільки оголошення вироку відбулось за відсутності її захисника, внаслідок чого остання була позбавлена можливості заявити клопотання про відновлення судового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 365 КПК України. Захисник наголошує, що відповідно до положень ст. 49 КПК України суд зобов`язаний був забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

За позицією захисника, обвинувачена не мала умислу на вбивство, її дії були викликані поведінкою померлого чоловіка, який в той вечір її ображав та вчинив щодо неї насильницькі дії у вигляді побиття.

Обвинувачена ОСОБА_8 належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг, до суду апеляційної інстанції не з`явились, клопотань про її участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслала. Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченої.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченої в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченої ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права , з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним кодексом України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково та показала, що до події спільно проживала з ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , мали малолітню дитину. ІНФОРМАЦІЯ_3 приїхала до чоловіка на роботу, де останній вживав алкогольні напої з ОСОБА_11 і обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння. Чоловік запросив ОСОБА_11 у гості, всі втрьох прибули до кв. АДРЕСА_3 , де на кухні продовжили вживати горілку. Вона випила горілки, проте, у стані алкогольного сп`яніння не перебувала. Між нею і чоловіком виникла сварка з приводу виховання дитини, в ході якої чоловік кулаком декілька разів вдарив її в обличчя. Після чого, ОСОБА_10 рукою взяв її за шию, притиснувши до стіни. Вона вдарила по руці чоловіка, останній її відпустив. Коли ОСОБА_10 повернувся до неї спиною, вона взяла з мийки кухонний ніж, яким декілька разів вдарила ОСОБА_10 у спину, в область правої легені. ОСОБА_11 зняв з ОСОБА_10 светр, затиснув рану рукою і викликав швидку медичну допомогу. Вона продиктувала швидкій адресу. ОСОБА_10 сидів на стільці, курив і продовжував до неї сваритись, тому вона, розізлившись, взяла зі столу солянку, якою вдарила ОСОБА_10 у голову і вийшла з квартири до під`їзду зустрічати швидку. По приїзду поліції піднялась до квартири, ОСОБА_10 вже помер. Вказує, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 спричинила з метою самооборони від протиправних дій останнього, оскільки ОСОБА_10 періодично її бив, проте, не мала умислу вбивати чоловіка.

Однак, незважаючи на таку позицію обвинуваченої ОСОБА_8 , її вина повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

Потерпіла ОСОБА_14 суду першої інстанції показала, що ОСОБА_10 був її батьком, позитивно характеризувався, працював. Після зустрічі з ОСОБА_8 батько почав зловживати алкогольними напоями, змінив свою поведінку і ставлення до життя. Вважає, що ОСОБА_8 негативно впливала на батька, спільну малолітню дитину належним чином не доглядала, про наявність у ОСОБА_8 неповнолітньої дитини не знала.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 приїхав до свого знайомого ОСОБА_10 , який спільно проживав з ОСОБА_8 у квартирі по АДРЕСА_4, де на кухні вживали горілку. Між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 розпочався словесний конфлікт з приводу виховання дитини, в ході якого ОСОБА_10 кулаком вдарив ОСОБА_8 , яка стояла біля мийки, на що остання кулаком вдарила ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_10 повернувся до ОСОБА_8 спиною, ОСОБА_8 взяла зі столу біля мийки кухонний ніж, яким двічі вдарила ОСОБА_10 у спину, після чого, кинула ніж у мийку. Він підбіг до ОСОБА_10 , посадив останнього на стілець, зняв з нього светр і затис рукою рану, з якої йшла кров, після чого, викликав швидку, повідомивши про ножове поранення. ОСОБА_8, нецензурно висловлюючись, взяла солянку - глечик з глини, розміром 10 см, якою двічі вдарила ОСОБА_10 у голову. ОСОБА_10 почав втрачати свідомість, він поклав ОСОБА_10 на підлогу. ОСОБА_8 вийшла з квартири. ОСОБА_10 помер до приїду швидкої. Коли на місці події перебували працівники поліції, ОСОБА_8 ногою двічі вдарила труп ОСОБА_10 .

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та належним чином дослідженими судом першої інстанції.

Даними рапорту інспекторів УПП у м. Києві від 01.04.2016 по обставинам прибуття на місце події разом з каретою швидкої допомоги, виявлення на підлозі кухні кв. АДРЕСА_3 трупа ОСОБА_10 з ножовими пораненнями, затримання ОСОБА_8 біля під`їзду будинку за вказаною адресою.

Даними довідки виїзду швидкої медичної допомоги від 01.04.2016, у відповідності до яких о 22 год. ІНФОРМАЦІЯ_3 констатована смерть ОСОБА_10 .

Даними протоколу огляду місця події (трупа) від 01.04.2016, у відповідності до яких у приміщенні кухні кв. АДРЕСА_3 виявлений труп ОСОБА_10 з двома ножовими пораненнями спини, ушкодженнями тім`яної ділянки голови, виявлені і вилучені ніж з рукояткою чорного кольору і солянка у формі глечика.

Даними акту № 708 судово - медичного дослідження від 12.04.2016, у відповідності до яких у крові трупа ОСОБА_10 знайдений етиловий спирт в концентрації 1,37 проміле.

Даними висновку експерта №945 судово - медичної експертизи від 18.05.2016, у відповідності до яких в ході дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені ушкодження:

- одне проникаюче колото - різане поранення грудей: вхідна рана, розташована на спині справа збоку (трохи лівіше правої задньої пахвової лінії, на висоті 136,5 см від підошви, на рівні сьомого ребра.) Рановий канал від цією рани іде ззаду наперед, зверху вниз і справа наліво. Довжина каналу близько 13 см, по його ходу ушкоджена права легеня;

- одне непроникаюче колото - різане поранення грудей і живота: вхідна рана, розташована на спині справа (по лопатковій лінії, на висоті 125,5 см, на рівні 10 ребра.) Рановий канал від цієї рани іде ззаду наперед, зверху вниз і справа наліво. Довжина каналу близько 11 см, по його ходу ушкоджені м`язи грудей і живота, клітковина навколо правої нирки;

- одна забійна рана на голові у тім`яній ділянці справа.

Поранення грудей і живота виникли від дії гострого предмета, який мав форму типу клинка ножа. Рана на голові виникла від дії тупого предмету, травмуючи поверхня якого мала форму дугоподібного ребра.

Проникаюче колото - різане поранення грудей має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, між ним і настанням смерті існує прямий зв`язок.

Непроникаюче колото-різане поранення грудей і живота, забійна рана на голові мають ознаки легких тілесних ушкоджень, між ним і настанням смерті прямого зв`язку немає.

Смерть ОСОБА_10 настала від колото - різаного проникаючого поранення грудей з ушкодженням правої легені і розвитком крововтрати і шоку.

Всі ушкодження у ОСОБА_10 виникли за життя, з ними він прожив не більше 30 хв. Після отримання ушкоджень можливість здійснення «активних самостійних дій» малоймовірна.

В крові трупа знайдений етиловий спирт у концентрації 1.37 проміле, що за життя звичайно відповідає легкому алкогольному сп`яніння.

Даними акту судово - медичного дослідження № 126-МК від 10.05.2016, у відповідності до яких рани з поверхні спини від трупа ОСОБА_10 є колото - різаними, утвореними від колюче - ріжучої дії плаского односторонньо-гострого предмета типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо. Рана з поверхні голови є забійною, що утворилась від дії твердого тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею, що мав дугоподібне ребро з великим радіусом закруглення.

Даними висновку експерта № 195-МК судово - медичної криміналістики від 29.06.2016, у відповідності до яких в момент отримання ушкоджень ОСОБА_10 був обернутий до напрямку дії травмуючого предмету задньою поверхнею тіла. Ушкодження наносились: на спині - в напрямку ззаду наперед, зверху вниз, справа наліво; на голові - зверху вниз, дещо справа наліво. Рани на спині ОСОБА_10 могли бути утворені клинком кухонного ножа з чорною рукояткою, що представлений на експертизу. Рана у тім`яній ділянці справа могла бути утворена ребром між дном та стінкою горщика, що представлений на експертизу.

Даними протоколу огляду СД-диска від 23.06.2016, наданого Центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва листом від 24.05.2016 на запит органу досудового розслідування, у відповідності до яких швидку медичну допомогу на місце події викликали ОСОБА_16 і ОСОБА_10 .

Даними застосування спеціального технічного засобу «Драгер», у відповідності до яких ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,43 проміле.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена визнала спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього, проте, показала, що діяла з метою самозахисту від протиправних дій ОСОБА_10 , вказуючи, що останній неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, в тому числі, і в день події, що підтверджується наявними у неї тілесними ушкодженнями на час затримання.

Аналізуючи наведену позицію захисту, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Положеннями ст. 36 КК України передбачено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

У відповідності до абз. 2 п. 2 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» при з`ясуванні наявності загрози судам необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена показала про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а саме, нанесення ударів ножем з довжиною леза 20-25 см у праву частину спини ОСОБА_10 - легені у той час, коли ОСОБА_10 припинив дії стосовно неї і відвернувся; при нанесенні першого удару ножем обвинувачена відчула, що лезо ножа майже наполовину увійшло у тіло ОСОБА_10 , проте, витягнувши ніж з тіла, одразу нанесла останньому другий удар.

Згідно висновку експерта № 945 судово - медичної експертизи від 18.05.2016 після отримання тілесних ушкоджень можливість здійснення ОСОБА_10 «активних самостійних дій» малоймовірна.

Тому, суд обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченої в частині перебування ОСОБА_10 у «нормальному», задовільному стані після спричинення нею тілесних ушкоджень, продовження сварки і можливості подальшого вчинення ОСОБА_10 протиправних дій стосовно неї.

Суд врахував, що після спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , побачивши і переконавшись в наслідках своїх дій у вигляді різаної рани на тілі ОСОБА_10 , з якої йшла кров, продовжила чинити активні дії стосовно ОСОБА_10 , а саме, солонкою з глини двічі вдарила ОСОБА_10 у тім`яну поверхню голови, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді забійної рани, від чого, згідно показань свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_10 втратив свідомість.

Крім того, як вірно зазначив суд, з показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 будь - якої допомоги ОСОБА_10 не надавала, швидку медичну допомогу не викликала, з місця події пішла, до квартири повернулась з працівниками поліції.

Показання свідка в цій частині підтверджується даними, наданими Центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва, згідно яких медичну допомогу на місце події викликав ОСОБА_11 .

Таким чином, суд вірно зазначив, що позиція захисту про вжиття ОСОБА_8 заходів з приводу надання ОСОБА_10 допомоги не знайшла свого підтвердження.

Суд обґрунтовано врахував і показання свідка ОСОБА_17 по обставинам поведінки ОСОБА_8 на місці події, яка після виявлення смерті ОСОБА_10 , нанесла удари ногою по трупу.

Доводи захисту про спричинення обвинуваченій протиправними діями ОСОБА_10 тілесних ушкоджень суд правомірно вважав необґрунтованими, оскільки стороною захисту не надані жодні дані, які б підтверджували виявлення у ОСОБА_8 будь - яких тілесних ушкоджень при її затримання і застосуванні запобіжного заходу.

Разом з тим, у відповідності до листа ІТТ ГУ НП у м. Києві від 16.09.2016 під час поміщення до ІТТ у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено, скарг на стан здоров`я не було. 03-04.04.2016 ОСОБА_8 надані медичні препарати від хвилювання.

За наведених підстав, суд дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_10 на місці події не створювали для обвинуваченої реальної загрози посягання на її життя, а тому вірно вважав позицію сторони захисту про вчинення обвинуваченою дій з метою необхідної оборони такою, яка направлена на уникнення відповідальності за фактично вчинене.

Доводи захисту про перебування ОСОБА_8 у період події у пригніченому психологічному стані спростовуються даними висновку судово - психіатричної експертизи від 17.05.2016.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши фактичні дані, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у своїй сукупності, та з точки зору їх належності та допустимості, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Також є непереконливими доводи апеляційних скарг про істотне порушення права особи на захист унаслідок надання обвинуваченій останнього слова за відсутності в судовому засіданні захисника.

Так, за змістом ст.365 КПК України останнє слово є персоніфікованим етапом судового провадження і полягає в особистому зверненні обвинуваченого до суду. Як убачається з матеріалів справи, а саме, зафіксованих на технічному носії інформації даних про перебіг судового засідання, у своєму останньому слові, обвинувачена коротко впродовж 14 секунд зазначила, що шкодує про вчинене та просила суворо не карати, і не повідомила жодних обставин. Отже, вона не змінила раніше узгодженої із захисником позиції, а суть звернення не потребувало відмовлення судового слідства. Тому, хоча надання останнього слова і відбулось без присутності захисника, це порушення не є істотним у розумінні ст. 412 КПК, адже воно не звузило гарантованого права на таке звернення й не перешкодило і не могло перешкодити суду постановити справедливе рішення.

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого.

Зокрема судом першої інстанції враховано, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судимий, посередньо характеризується за місцем реєстрації.

Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 373 від 17.05.2016 ОСОБА_8 у період кримінального правопорушення і у даний час будь - яким стійким хронічним психічним розладом не страждала і не страждає, могла і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років 6 (шість) місяців, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційних скарг, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: