Справа № 642/102/23
Провадження № 1-кп/642/41/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000158 від 12.06.2019, №0000931 від 01вересня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Покровка, Чугуївського району, Харківської області, освіта середня, тимчасово не працюючого, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

1). 30.05.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, 1 місяць; 13.10.2017 Харківським районним судом Харківської області на підставі ч. 5 ст. 72 КК України переглянуто вирок Дзержинського районного суду м. Харкова, та на підставі ст. 81 КК України 23.10.2017 звільнено з місць обмеження волі умовно-достроково, не відбута частина 2 місяці 28 днів;

2). 03.07.2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі; 20.08.2021 року на підставі ст. 81 КК України звільнений з місць обмеження волі умовно-достроково, не відбута частина 1 місяць, 21 день;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 05 травня 2019 приблизно о 22 годин 45 хвилин, перебуваючи на перехресті вулиць Новгогородської та Клочковської у місті Харкові, біля будинку за адресою м. Харків, вул. Клочківська, б. 197, під час спілкування з раніше йому малознайомим ОСОБА_7 побачив у останнього мобільний телефон "Lenovo Vibe С", вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 17382 від 14.08.2019 - 750 гривень, на заволодіння яким у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел.

Після чого, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючих настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном - належним потерпілому - ОСОБА_7 зазначеним мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою, використовуючи довірливі стосунки між ним та потерпілим, які раніше між ними склались, недобросовісно використовуючи таку довіру до нього зі сторони потерпілого, переконав ОСОБА_7 тимчасово передати йому у користування мобільний телефон для здійснення дзвінку нібито родичам, що потерпілий і виконав, передавши ОСОБА_6 витребуване ним майно, виходячи з довіри до останнього та хибної впевненості в правильності та сумлінності його дій.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на оволодіння майном ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою,- ОСОБА_6 , отримавши таким чином доступ до майна потерпілого, маючи його у володінні та користуванні, реалізуючи свій злочинний намір заволодів вищевказаним чужим майном та діючи з корисливих мотивів, не маючи дійсного наміру повертати вказане майно та з місця злочину зник і обернув його на свою користь, та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 750 гривень.

Крім того, 25.08.2022 приблизно о 17.30 год. ОСОБА_6 достеменно знаючи про те, що в Україні введений воєнний стан, починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року, на підставі Указу Президента України 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 1 -.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції країни та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який продовжено на підставі указу № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України 15.08.2022 (№ 2500-ІХ), - відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, перебував на подвір`ї домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 побачив у кишені брюк останнього мобільний телефон. Після того, як ОСОБА_8 заснув, у ОСОБА_6 виник прямий умисел на крадіжку чужого майна з корисливого мотиву.

Після цього, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою незаконного збагачення, діючи таємно, повторно, з прямим числом, направленим на крадіжку чужого майна, підійшов до ОСОБА_8 , який спав на подвір`ї домоволодіння, та своєю правою рукою витягнув з правої кишені брюк потерпілого мобільний телефон Redmi 9С NFC Midnight Gray 2GB RAM 32 GB ROM, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 405 М від 16.09.2022 - 457,70 гривень, таким чином заволодівши ним.

Після чого, ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1457,70 гривень.

Органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 т. 190 КК України (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном ті ляхом зловживання довірою, вчинене повторно, та злочину, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190 та ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальних актах.

Потерпілий ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Надав письмову заяву в якої просить проводити розгляд справи у його відсутності. Заявив цивільний позов на суму 2700 грн.

Потерпілий ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Надав письмову заяву в якої просить проводити розгляд справи у його відсутності. Цивільний позов не заявляв.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України а саме, (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, та ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінальних правопорушень, враховуючи їх характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності., зч.2 ст. 190 КК України до нетяжких злочинів. Судом враховується, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення від вчинення яких настали наслідки у виді завдання матеріальної шкоди потерпілим.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяття.

Обтяжуючих обставин відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово був засуджений за кримінальні правопорушення проти власності.

На думку суду, це свідчить про свідоме нехтування обвинуваченим правилами, встановленими в суспільстві в частині охорони права власності та про його стійку антисоціальну спрямованість та вперте небажання стати на шлях виправлення.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, приходить до висновку що ОСОБА_6 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_6 буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, або за правилами передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, та враховуючи наявність встановлених при обранні запобіжного заходу ризиків, раніше застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого матеріальну та моральну шкоду в сумі 2700 грн.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 17382 в сумі 765 грн. 00 коп. та 405 М від 16.09.2022 року в сумі 566 грн. 31 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого в доход держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст.7,349,368,370,373,374,394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, передбаченого ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України та и призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 продовжити у вигляді - тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання, а саме з 21.11.2022.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 17382 в сумі 765 грн. 00 коп. та № 405М від 16.09.2022 року в сумі 566 грн. 31 коп. в доход держави.

Речові докази по справі - мобільного телефону Redmi 9С NFC Midnight Gray 2GB RAM 32 GB ROM IMEI 1 НОМЕР_1 . IMEI 2 НОМЕР_2 який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 Харківського районного управління поліції квитанція 3242 - повернути потерпілому ОСОБА_8 , Sim-карту, мобільного оператора «Vodafone» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.08.2019 про арешт майна скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в сумі 2700 грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1