У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000015.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.09.2023 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що в оскаржуваній ухвалі не наведено належних і достатніх мотивів та підстав її ухвалення, відсутня власна оцінка доказів, зокрема тих, що доводять існування ризиків.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, повідомлення про підозру вручено останньому з порушенням вимог ст. 278 КПК України. Крім того, вказуючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідча суддя не зазначила жодного доказу в розумінні ст. 84 КПК України, які доводять їх існування, не надано стороною обвинувачення й доказів того, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чи доводять надані стороною обвинувачення докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Слідчим суддею не враховано того, що ОСОБА_5 має реєстрацію в м. Миколаєві, утримує батьків, приймає участь у вихованні малолітнього сина, перебуває на обліку у центрі зайнятості, як безробітний, після проведеного обшуку не переховувався від органів досудового розслідування, прибув до суду за телефонним дзвінком слідчого.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.01.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000066 проведено ряд обшуків, в ході яких, вилучено грошові кошти на загальну суму 321 283 грн., 118 824 долари США, 610 Євро та 75 Турецьких лір.

Ухвалами слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 р. задоволено клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 та на вказані грошові кошти накладено арешт, із визначенням місця їх зберігання у сейфі керівника СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 в кабінеті № 15 СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області за адресою м. Миколаїв, вул. Біла, 44.

В подальшому, 08.02.2022 р., реалізуючи передбачене п. 10 ч. 2 ст. 36 КПК України право самостійної подачі прокурором слідчому судді клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених КПК України, прокурор ОСОБА_5 в рамках зазначеного кримінального провадження звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотаннями про зміну місця зберігання арештованого майна у вигляді грошових коштів та визначення нового місця зберігання цих речових доказів його робочого сейфу в кабінеті № 13 Окружної прокуратури міста Миколаєва, клопотання було обґрунтовано необхідністю проведення огляду та подальшого звернення з відповідним клопотанням про передачу активів (грошових коштів) до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Ухвалами слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.02.2022 р. клопотання прокурора ОСОБА_5 задоволені та 23.02.2022 р., на підставі 5 актів прийому-передачі, керівник СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , перебуваючи в кабінеті № 13 Окружної прокуратури м. Миколаєва за адресою м. Миколаїв, вул. Бузника, 14/5, передав ОСОБА_5 , визнані постановами слідчих та долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000066, як речові докази, грошові кошти на загальну суму 321 283 грн., 118 824 долари США, 610 Євро та 75 Турецьких лір, а той став зберігати їх у своєму робочому сейфі.

В подальшому, з 24.02.2022 р., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, зловживаючи своїм службовим становищем, прокурор ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, вирішив заволодіти речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, які перебували у нього на зберіганні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в період з 24.02.2022 р. по 18.05.2022 р., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, прокурор ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 13 Окружної прокуратури міста Миколаєва за адресою м. Миколаїв, вул. Бузника, 14/5, діючи з корисливих мотивів та, з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, до кінця, зловживаючи своїм службовим становищем, розкрив упакування речових доказів та незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 321 183 грн., 118 824 доларів США (за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют Національного Банку України станом на 18.05.2022 3 476 184 грн.), 610 Євро (за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют Національного Банку України станом на 18.05.2022 18 814 грн.) та 75 Турецькими лірами (за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют Національного Банку України станом на 18.05.2022 140 грн.), на загальну суму 3 816 321 грн., тобто заволодів грошовими коштами, сума яких більше ніж в шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, якими в подальшому розпорядився за власним розсудом.

05.05.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.05.2023 р. підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2023 р. строк дії запобіжного заходу, відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжений у межах строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.08.2023 р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців тобто до 05.11.2023 р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що, на даний час, неможливо завершити досудове розслідування, з причин необхідності проведення значної кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дій, крім того, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким можливе лише шляхом продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Врахувавши, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, тяжкість покарання, особу підозрюваного, обставини вчиненого кримінального правопорушення, встановлені ризики того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Наявність ризику знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час, органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження низки документів, які б підтверджували факт передачі речових доказів у вигляді грошових коштів саме ОСОБА_5 , а також інших доказів, зокрема первинного упакування речових доказів у виді грошових коштів, грошових коштів тощо. Крім того, ОСОБА_5 під час обшуку за місцем мешкання, відмовився надати паролі доступу до подолання логічних систем захисту телефонів для копіювання з них інформації на місці, а тому наявний ризик віддаленого доступу останнього до своїх акаунтів з метою видалення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків або експертів у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного, який в силу займаної посади прокурора має відповідні зв`язки серед особового та керівного складу Окружної прокуратури м. Миколаєва та Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, а відтак ризик незаконного впливу на свідків, експертів не зменшився та не відпав.

Крім наведеного, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином також не зменшився та не відпав, з огляду те, що підозрюваний ОСОБА_5 в силу набутого досвіду в органах прокуратури обізнаний про методи та способи збирання доказів у кримінальному провадженні, їх перевірки та оцінки з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними.

Крім того, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, а саме про необхідність проведення ряду процесуальних дій, зокрема: отримати відповіді на запити слідчого від ряду товариств; допитати особовий склад Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, які приймали участь у проведенні обшуків в рамках кримінального провадження № 0000066; допитати особовий склад Окружної прокуратури м. Миколаєва, які входили до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000066; оглянути та провести експертизи вилученої комп`ютерної техніки; отримати доступ до носіїв інформації, які перебувають у володінні мобільного оператора «Водафон»; одержати висновки призначених експертиз та комплексних судових експертиз; після отримання результатів експертиз, вирішити питання стосовно призначення інших експертиз; виконати інші слідчі (розшукові) дії, необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування та виконати вимоги ст. 290 КПК України.

На переконання апеляційного суду, сукупність наведених обставин є достатніми підставами для продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, і слідчий суддя, дійшов вірного висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено з порушенням вимог ст. 278 КПК України, а саме вручено не в день його складання, оскільки слідчий не міг скласти його до 09.31 год. 05.05.2023 р. та погодити з прокурором ОСОБА_9 , який перебував у м. Києві, є безпідставними та зводяться до припущень сторони захисту.

За змістом ст. 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором.

З матеріалів провадження вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 складено 05.05.2023 р. та цього ж дня вручено останньому, а відтак органом досудового розслідування в повній мірі дотримано вимоги норм КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, що спростовує доводи захисника щодо його неналежного вручення.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання та певних соціальних зв`язків не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, і, як наслідок, скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3