КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001664 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

а також обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

законного представника - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 , які брали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «EasyCon»,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Цим же вироком по справі вирішені питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, 31.10.2022 року, тобто в період воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, близько 17 год. 20 хв., перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Єва-3301» ТОВ «РУШ», який розташований на пл. Привокзальній, 8-А в м. Фастів Київської області, ОСОБА_6 вирішив вчинити таємне викрадення майна з вказаного магазину.

Відразу ж після цього, з метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно викрав з відкритих стелажів магазину дві туші для вій «МейбелінЛеш» вартістю 239, 20 грн. за одну штуку, на суму 478,40 грн.; компактну пудру «Мейбелін» вартістю 156,80 грн., які заховав у свою сумку, та не розрахувавшись за них, пройшов повз каси, і вийшов з приміщення магазину, та в послідуючому розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ТОВ «РУШ» майнової шкоди на загальну суму 635, 20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначено покарання. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на те, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, не оспорюючи можливості застосування та застосування судом положень статті 69 КК України під час вирішення питання про призначення неповнолітньому ОСОБА_6 покарання, апелянт вважає, що призначене останньому покарання не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Так, на думку апелянта, при призначенні неповнолітньому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, судом першої інстанції, в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність не застосував норму ст. 99 КК України, яка підлягала застосуванню, що призвело до призначення більш суворого покарання, ніж передбачено ч. 2 ст. 99 КК України.

Крім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції призначаючи неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у 4 рази перевищив допустимий розмір вказаного покарання для неповнолітніх.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, його законного представника та захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі заступника керівника Київської обласної прокуратури не оспорюються фактичні обставини вчинених обвинуваченим дій та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої стороною обвинувачення скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував обставини щодо особи неповнолітнього обвинуваченого, встановлені на підставі досудової доповіді та його пояснень про те, що останній має постійне місце проживання, де мешкає разом з батьками та бабусею. Умови проживання задовільні. Неповнолітній обвинувачений навчається на першому курсі в Київському вищому професійному училищі будівництва і дизайну за спеціальністю «маляр, реставратор декоративно-художніх фарбувань», де характеризується в цілому позитивно. Алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає, не підтримує зв`язків з особами, які мають асоціальну поведінку або раніше судимими. Проявляє активність у суспільному житті училища та задовільну поведінку.

Обставинами, що, згідно ст. 66 КК України, пом'якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнав щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку; вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлені.

Враховуючи вимоги ст. 50 КК України, якою визначена мета покарання, положення ст. 69 цього Кодексу, якою передбачені підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, зокрема наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які наведені вище, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що: ОСОБА_6 раніше не судимий; на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, так само як не перебуває та не перебував на обліку в ювенальній превенції Фастівського РУП ГУ НП в Київській області; позитивно характеризується не лише за місцем навчання, а й за місцем проживання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого виду основного покарання, ніж передбачено законом, а саме ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши його в межах санкції ч. 1 ст. 185 цього Кодексу, яке відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для призначення обвинуваченому основного покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, а саме про перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 184 цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення, у виді штрафу.

Разом з тим, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі заступника керівника Київської обласної прокуратури, визначаючи суму штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який у даному випадку підлягав застосуванню, зокрема ч. 2 ст. 99 КК України, якою прямо передбачено, що розмір штрафу, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п'ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, з урахуванням вказаної норми закону, розмір штрафу за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 цього Кодексу, не міг перевищувати п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури щодо наявності підстав, передбачених законом для зміни вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року, який ухвалено щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та необхідністю пом`якшення призначеного останньому покарання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що, за наслідками розгляду апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , необхідно ухвалити рішення, яким вказану скаргу задовольнити; вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного йому покарання, а саме пом`якшити призначене йому покарання зач. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням вимог ст. 69 та положень ст. 99 цього Кодексу, до штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, а в решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного йому покарання.

Пом'якшити ОСОБА_6 покарання, призначене за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням вимог ст. 69 цього Кодексу, до штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 381/3746/22

Номер провадження : 11-кп/824/3101/2023

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1