Справа № 203/3544/22
Провадження № 1-кп/0203/373/2023
УХВАЛА

іменем України

26 квітня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001329 від 02.08.2022 року, відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у п. п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу.

Обвинувачені, захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого прокурором не доведений, обвинувачені мають ряд хронічних захворювань, належне лікування яких є неможливим в умовах тримання під вартою. Також вказали на тривале перебування обвинувачених під вартою. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що має направлення на стаціонарне лікування до протитуберкульозного диспансеру м.Дніпра, де планує проходити лікування у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 05 травня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, обвинувачені раніше неодноразово судимі, обом ставиться за провину вчинення правопорушення, яке є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, тому, враховуючи відсутність у них міцних соціальних зв`язків, які б утримували їх за місцем проживання, є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого злочину не були працевлаштовані, законних джерел доходів не мали, тому є підстави вважати, що вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення задля прибутку, що встановлює наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків суд зазначає, що він не доведений прокурором. Так, потерпілий та більшість свідків вже допитані судом, а місцезнаходження свідка ОСОБА_7 на даний час невідоме, стороною обвинувачення наразі вживаються заходи для з`ясування місця знаходження цього свідка та забезпечення його явки до судового засідання, тому посилання прокурора на те, що обвинуваченим відоме місце його проживання, вказане в матеріалах кримінального провадження, є безпідставним.

Крім того, суд при вирішенні питання про наявність заявлених прокурором ризиків враховує введення в Україні воєнного стану, що полегшує обвинуваченим можливість переховуватись від суду в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Доводи сторони захисту про неможливість лікування обвинувачених в умовах тримання під вартою не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.8 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затверджений наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 № 239/5/104, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи

Таким чином, у випадку коли особа, взята під варту, потребує лікування, яке не може бути забезпечено в умовах медичної частини слідчого ізолятора, така особа може бути переведена до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Разом з цим згідно з інформацією, наданою на запит суду начальником філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях від 15.03.2023 року ОСОБА_5 при надходженні до ДУ «ДУВП № 4» був оглянутий лікарями, знаходився на стаціонарному лікуванні, на момент надання відповіді стан здоров`я стабільний, продовжує отримувати лікування за призначеною схемою.

Відповідно до інформації, наданої на запит суду начальником філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях 21.03.2023 року, ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря-інфекціоніста , отримував антиретровірусну терапію, на дату надання відповіді стан здоров`я стабільний, відповідає наявним діагнозам, ургентного лікування не потребує.

Таким чином, у випадку загострення захворювань обвинувачені мають можливість отримати відповідне лікування поза межами слідчого ізолятора. Будь-яких даних про те, що обвинувачені за станом здоров`я не можуть утримуватися в умовах СІЗО або щодо неможливості його лікування в умовах стаціонару, суду не надано.

З приводу доводів сторони захисту стосовно тривалого розгляду справи, суд вважає, що складність даного кримінального провадження, кількість учасників кримінального провадження, поведінка учасників кримінального провадження, періодична відсутність електроенергії, яка мала місце в результаті ракетних ударів по об`єктам енергопостачання, застосування стороною обвинувачення всіх можливих заходів для забезпечення явки свідків об`єктивно узгоджуються з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Наявні ризики, а саме: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення виправдовують продовження раніше обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вважає за доцільне продовжити тримання під вартою строком на 60 днів.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 24 червня 2023 року включно.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 24 червня

2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1