Провадження №1-кп/523/925/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

18.07.2023 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , в присутності обвинуваченого, провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000538 від 12.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, українця, розлученого, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді кухара господарчої групи 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_5 . Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 р. № 2263-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

В останній раз, відповідно до Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 р. №2738-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години ЗО хвилин 21 листопада 2022 р. строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2022 №56, солдата запасу ОСОБА_4 , який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11.03.2022, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначений на посаду гранатометника 2-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 №151 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду кухара господарчої групи 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , ШПК «солдат».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби л громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається де відправлення у військову частину з відповідного районного (міської територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 11.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частині НОМЕР_1 , ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходи військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громаді України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Констатує України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та доодержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, ш виконують обов`язок військової служби на території військової частини або іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) час' включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поз військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язка військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідно командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст.ст.ст.ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статут Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військове служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України т законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильні виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійні підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свої виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, Ні допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламент порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Однак, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді кухаря господарчої групи 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти 1- стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону Украй «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служб Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свог діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи і настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служб 02.10.2022 о 13 год. 00 хв., без поважних причин, в умовах воєнного стан) самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації підрозділу, що розташовувався за адресою: АДРЕСА_3, та ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 15.12.2022, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його обов`язками військової служби, тобто до добровільного з`явлення до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР розташованого у м. Миколаєві, що знаходиться за адресою вул. Мечникова, 59А, м. Одеса, Одеська область, із щирим каяттям, чим закінчив вчинення правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав винуватість в інкримінованому йому злочині та пояснив, що злочин скоєно ним при обставинах викладених в обвинувальному акті та встановлених в судовому засіданні. Крім того, повідомив суду, що залишив військову частину у зв`язку з тим, що переживав розлучення з дружиною та мав тяжкий психологічний стан.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, в межах обраного обсягу та порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 5 ст. 407 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив протиправність вчиненого ним діяння і критично оцінює скоєне, готовий нести відповідальність.

Крім того, суд враховує позицію прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 та ст. 62 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриття злочину та з`явлення із зізнанням.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в ході судового розгляду не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває на обліку у нарколога, психіатра, задовільною характеризується за місцем служби.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого діяння, відсутність обтяжуючих покарання обставин, задовільні відомості про особу винуватого, дають підстави у відповідності до ст. 69 КК України для призначення покарання більш м`якого, ніж зазначене в санкції частини статті обвинувачення, у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 62 КК України, замінити позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні, що на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, якими є не лише кара, а й виправлення винного.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов у справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на експертні дослідження відсутні.

Керуючись ст.ст. 372, 374, 615 КПК України, ст.ст. 12, 50, 62, 67, 69, ч. 5 ст. 407 КК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити покарання з застосуванням положень статті 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки на триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, тобто два роки.

Обрати відносно засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його прибуття до місця відбування покарання.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1