Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/325/16-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_2 про вирішення питання щодо спеціальної конфіскації та долю речових доказів у межах кримінального провадження № 0000495 від 29.07.2016 року (в порядку ст. 100 КПК України), -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області з клопотанням про вирішення питання щодо спеціальної конфіскації та долю речових доказів у межах кримінального провадження № 0000495 від 29.07.2016 року (в порядку ст. 100 КПК України). У вказаному клопотанні прокурор просить відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні № 0000495 від 29.07.2016 року, а саме каміння бурштину, яке перебуває на тимчасовому відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» конфіскувати в дохід держави.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 29.07.2016 року, близько 19 год. 00 хв., невстановлена особа, перебуваючи на території лісового масиву, який розташований поблизу с. Обище, Коростенського району, Житомирської області за допомогою мотопомпи марки MERCEDES BENZ намагалася здійснювати незаконний видобуток бурштину.

Також, 29.07.2016 року близько 19 год. 30 хв., невстановлені особи, перебуваючи на ділянці лісового масиву поблизу с. Обище, Коростенського району, Житомирської області чинили опір працівникам поліції під час виконання останніми службових обов`язків.

Крім того, 29.07.2016 року, близько 21 год. 00 хв., невстановлена особа, перебуваючи на території лісового масиву поблизу с. Обище, Коростенського району, Житомирської області за допомогою водяної помпи марки OHV 076 намагалася здійснювати незаконний видобуток бурштину.

Відомості про вчинення зазначених кримінальних правопорушень 29.07.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000495 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 342 КК України, а також 30.07.2016 року за № 0000496 та № 0000497 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України. 13.03.2017 року та 14.03.2017 року вказані кримінальні провадження постановами прокурора об`єднано в одне провадження та присвоєно № 0000495.

30.07.2016 року в ході проведення огляду особистих речей добровільно наданих гр. ОСОБА_3 виявлено та вилучено каміння, яке за зовнішніми ознаками схоже на каміння бурштину.

10.10.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000495 від 29.07.2016 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, оскільки кримінальне провадження № 0000495 від 29.07.2016 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, на переконання прокурора, відсутні підстави для подальшого зберігання речових доказів, зазначених у клопотанні. При цьому, прокурор вказує, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення долі речових доказів, крім ст. 100 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Норми чинного КПК України наділяють слідчого правом на закриття кримінального провадження, в тому числі і за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте при цьому не відносять до його повноважень вирішення питання про долю речових доказів.

Слід зазначити, що чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття "суд" та "слідчий суддя", визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

В цьому контексті, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

За нормами ст. 26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень згідно з цим Кодексом.

При цьому, КПК України повноваження слідчого судді передбачає та регулює лише щодо стадії досудового розслідування, а не до початку такої стадії та не після її завершення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі № 234/17070/19, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. Таким чином, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Згідно постанови старшого слідчого СВ Олевського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 10.10.2017 року, яка додана до клопотання, кримінальне провадження № 0000495, внесене 29.07.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно, стадія досудового розслідування завершена, отже слідчий суддя не є компетентним по закінченню досудового розслідування вирішувати питання долі речових доказів.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 3, 9, 26, 100, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_2 про вирішення питання щодо спеціальної конфіскації та долю речових доказів у межах кримінального провадження № 0000495 від 29.07.2016 року (в порядку ст. 100 КПК України) повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1