КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000178 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 проситьвирок Солом`янського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року змінити в частині призначеного покарання та призначити йому за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді арешту на один місяць.

Вироком також вирішене питання про стягнення процесуальних витрат та щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій та доведеність вини, вважає, що призначене судом покарання є надто суворим.

Апелянт зазначає, що покарання у виді арешту на один місяць є надто суворим, оскільки він розкаявся у вчиненому та щиро шкодує про вчинений проступок.

Вважає, що покарання у виді штрафу буде співмірним із вчиненим кримінальним правопорушенням та відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 червня 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи поблизу станції метрополітену «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, що територіально розташована в Солом`янському районі міста Києва, у ОСОБА_6 , виник протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_6 , виданого Головним управлінням праці та соціального захисту населення 25 червня 2013, яке останній зберігав при собі, з метою отримання права на безкоштовний проїзд у громадському транспорті.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, 03 червня 2022 року приблизно о 09 год. 40 хв., ОСОБА_6 , проходячи через контрольно-пропускний пункт станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті, пред`явив контролеру станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» завідомо підроблене посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_6 , видане Головним управлінням праці та соціального захисту населення 25 червня 2013, тим самим використав завідомо підроблений документ, після чого був запрошений до кімнати поліції на станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де у подальшому, в ході огляду місця події останній самостійно надав для вилучення вказане посвідчення учасника бойових дій.

Під час апеляційного розгляду прокурор щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, ніким не оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначивши ОСОБА_6 покарання, в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Вирішуючи питання про вид покарання суд у відповідності до положень ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

Судом першої інстанції правильно враховано щире каяття ОСОБА_6 , як обставина, що пом`якшує покарання та обґрунтовано не встановлено обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді арешту на строк один місяць та мотивував чому більш м`який вид покарання до обвинуваченого не може бути застосований.

З такими висновками погоджується колегія суддів.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється обвинуваченим, ОСОБА_6 раніше був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

При цьому, незважаючи на те, що ОСОБА_6 вже був притягнений до кримінальної відповідальності за використання завідомо підробленого документа, однак обвинувачений належних висновків для себе не зробив та знову вирішив вчинити аналогічний злочин та повторно використав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , за використання якого він вже був засуджений судом.

Колегія суддів погоджується із висновками суду про те, що покарання у виді штрафу є недостатнім для виправлення ОСОБА_6 , оскільки будучи раніше засудженим до покарання у виді штрафу, обвинувачений належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, тому покарання у виді штрафу не відповідатиме меті покарання.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_6 працевлаштований та має дохід, який би давав можливість сплатити штраф.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді одного місяця арешту є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4