Провадження 1-в/193/108/23
У Х В А Л А

іменем України

31 травня 2023 року Cофіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_3 про застосування остаточного покарання до засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності кількох вироків,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2023 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» (надалі Софіївської ВК № 45) в обґрунтування якого зазначено, що у даній виправні колонії відбуває покарання ОСОБА_4 згідно низки вироків судів першої та апеляційної інстанцій.

Вказує, що попереднім вироком засудженому ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки і 5 місяців, натомість останнім за ліком вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у вигляді 3 років і 4 місяців позбавлення волі.

З подання вбачається, що засуджений ОСОБА_4 вчинив декілька злочинів, але при винесенні вироків остаточне покарання за сукупністю злочинів не встановлено, у зв`язку з чим адміністрація Софіївської ВК-45 зверненулася до суду з даним поданням та просить суд призначити остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 за наявності невраховного вироку.

Представник ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» та засуджений у судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд подання без їхньої участі.

Прокурор у судове засідання теж не з`явився.

В силу вимог абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, на переконання суду, неприбуття вказаних осіб не є перешкодою для розгляду цього подання.

Оскільки подання розглядається за відсутності усіх учасників судового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів у суді не здійснювалося.

Вивчивши подання ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" та дослідивши додані до неї документи разом з особовою справою засудженого, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 11 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбаченого п. 11 ч. 1ст. 537 КПК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 4.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші -після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироку призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України; спочатку за правилами ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно- за сукупністю вироків.

Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», з відповідними змінами (надалі Постанови ПВСУ № 11), в порядку, передбаченому ст. ст. 537-539 КПК України суди вправі вирішувати питання, пов`язані з виконанням вироків, за наявності інших вироків, зокрема, коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків.

Тобто, питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не приведений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 відбуває призначене йому покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)».

Також встановлено, що засуджений, окрім низки інших вироків відбуває покарання й згідно вироку Дніпровського апеляційного суду від 10.08.2021, ухваленого у порядку перегляду вироку Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2021, за яким вирок суду першої інстанції скасовано та призначено нове покарання за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі чю 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироками від 23.07.2020 та від 27.01.2021, остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців.

Проте, за останнім за ліком вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі і застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворим покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2021, остаточно визначено покарання у вигляді 3 років і 4 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19.11.2022.

З огляду на викладене вбачається, що вироком Дніпровського апеляційного суду від 10.08.2021 ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 5 місяців позбавлення волі, проте вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 цьому ж засудженому остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі, тобто за останнім за часом вироком призначено покарання у виді позбавлення волі, строк якого менший ніж покарання за вироком, який ухвалений раніше.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як встановлено зі змісту вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022, злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 вчинив 26.03.2020, тобто до постановлення щодо нього вироку Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2021, якого скасовано за вироком Дніпровського апеляційного суду від 10.08.2021 в частині призначення покарання.

Відтак, при визначенні засудженому ОСОБА_4 остаточного покарання підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 70 КК України, яке з огляду на недопущення погіршення становища засудженого має бути визначено саме шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_3 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 більш суворим, призначеним за вироком Дніпровського апеляційного суду від 10.08.2021 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (три) роки і 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 09 липня 2020 року.

Копію ухвали направити до установи виконання покарання, засудженому та прокурору.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1