Справа № 487/5675/17
Провадження № 1-кп/487/42/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000343, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м.Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Прокурором до суду було подано клопотання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні не тяжкого злочину. Крім того, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено йому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині з урахуванням тієї обставини, що він злісно ухиляється від явки у призначені судові засідання, у зв`язку з чим неодноразово судом приймалося рішення про оголошення ОСОБА_3 у розшук.

Вжити заходи впливу на потерпілого адреса проживання якого йому відома, з метою зміни останнім показань.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не працює та не має стабільного офіційного заробітку, існує обгрунтований ризик скоєння ним іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав.

У судовому засіданні захисник проти задоволення вказаного клопотання заперечувала, посилаючись на недоведеність прокурором на даний час існування ризиків, про які зазначено у клопотанні та наявність сталих соціальних зв`язків у обвинуваченого, який має постійне місце проживання.

Зазначила, що до обвинуваченого не може бути застосолвано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки максимальна межа покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.186 КК України мешна ніж п`ять років.

У судовому засіданні обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід шодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За положеннями ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього Кримінальним процесуальним кодексом України процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого. свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта. спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання прокурора та кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даний час прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст..177 КПК України, а саме: той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи, що у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, йому загрожує покарання до чотирьох років позбавлення волі, з метою його уникнення, може переховуватися від суду.

Крім того, вжити заходи впливу на потерпілого та ще не допитаних у судовому засіданні свідків кримінального провадження, зокрема свідка ОСОБА_6 ..

Одночасно суд вважає, що прокурором не доведено існування ризику визначеного п.5 ч.1 ст.186 КК України.

При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності, а саме: обґрунтованість обвинувачення у вчиненні інкримінованого не тяжкого злочину, злісне ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх процесуальних обов`язів, зокрема щодо явки за викликом суду.

Так обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду 26.10.2017 року з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2018 року обвинувальний акт було передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

За час судового провадження, ОСОБА_3 систематично, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, на виклики суду без поважних причин не з`являвся, у зв`язку з чим до нього неодноразово було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді приводу до судового засідання.

Враховуючи, що на виконання ухвал суду про привід обвинуваченого, уповноваженими особами органу Національної поліції надавалися матеріали, щодо відсутності обвинуваченого за місцем проживання, Ухвалою суду від 07.07.2020 року ОСОБА_3 був оголошоний у розшук.

27.07.2020 року у зв`язку з встановленням місця знаходження обвинуваченого кримінальне провадження було поновлено.

27.07.2020 року прокурором в порядку ст.338 КПК України, було змінено обвинувачення на ч.1 ст.186 КК України.

В подальшому ОСОБА_3 продовжував ухилятися від явки до суду, за місцем проживання, зазначеним у обвиинувальному акті був відсутній, у зв`язку з чим, Ухвалою суду від 29.09.2021 року, повторно був оголошений у розшук.

09.06.2022 року у зв`язку з встановленням місця знаходження обвинуваченого кримінальне провадження було поновлено.

В подальшому ОСОБА_3 продовжував ухилятися від явки до суду, за місцем проживання, зазначеним у обвиинувальному акті був відсутній, у зв`язку з чим, Ухвалою суду від 19.10.2022 року, був оголошений у розшук.

13.03.2023 року у зв`язку з встановленням місця знаходження обвинуваченого кримінальне провадження було поновлено.

В подальшому ОСОБА_3 продовжував ухилятися від явки до суду, за місцем проживання, зазначеним у обвиинувальному акті був відсутній, у зв`язку з чим, Ухвалою суду від 27.04.2023 року, був оголошений у розшук.

Крім того за час судового провадження обвинувачений недобросовісно використовував свої процесуальні права, зокрема право на захист, Так ОСОБА_3 неодноразово заявляв клопотання про відкладення судових засідань, з метою реалізації свого права на залучення захисника, які судом було задоволено. Однак обвинуваченим з травня 2021 року так і не було залучено захисника для здійснення свого захисту. При цьому, суд зазначає, що у судових засіданнях ОСОБА_3 категорично заперечував проти залучення йому захисника в порядку п.2 ч.1 ст.49 КПК України.

Вказані недобросовісні дії обвинуваченого призвели до затягування строків розгляду кримінального провадження, та перешкоджали стороні обвинувачення довести пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, оскільки у судові засіданні, які були відкладені за вищезазначеними клопотаннями, з`являлися свідки сторони обвинувачення, показання яких не були отриманні судом.

Вказані факти, у своїй сукупності свідчать, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі переховувався від суду та перешкоджав кримінальному провадженню, що є обгрунтованою підставою для можливості застосування до нього, як до раніше не судимої особи, такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Таким чином, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, при цьому, вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного виду запобіжного заходу, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Суд зазначає, що п.3 ч.2 ст.183 КПК України, передбачено можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у скоєнні нетяжкого кримінального правопорушення, при доведенні прокурором підстав, передбачених статтею 177 КПК України та тих обставин, що перебуваючи на волі обвинувачений переховувався від суду та перешкоджав кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні не тяжкого злочину, розмір застави визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

При цьому, суд зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд враховує доведення існування ризиків визначених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, тяжкість та обставини кримінального правопорушення за яким йому пред`явлено обвинувачення, процесуальну поведінку ОСОБА_3 за час судового розгляду провадження, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі двадцять прожиткових мінімумміву для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193,194,196,197, 331, 392-395,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Обрати ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, запобіжний захід - тримання під вартою строком на шістдесят діб, з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор.

Визначити розмір застави, після внесення якої обвинувачений повинен бути звільнений з під варти, в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн.

Покласти на ОСОБА_3 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- не відлучатися за межі м.Миколаєва без дозволу суду

- за першою вимогою з`являтися до суду

- повідомляти с суд про зміну місця свого проживання

- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_3 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду в частині тримання під вартою ОСОБА_3 діє до 30.07.2023 року (включно).

Виконання ухвали в частині взяття під варту та супроводу до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 покласти на співробітників МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Обвинуваченого ОСОБА_3 взяти під варту у залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1