ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17300/22

Провадження № 11-кп/4820/366/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

представника

потерпілої - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 10.04.2022 року за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року по обвинуваченню за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Куражин Новоушицького району Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, автослюсара ПП ОСОБА_10 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 ( вісім ) років.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, відносно ОСОБА_6 , залишено попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В строк відбуття ОСОБА_6 покарання зараховано період тримання його під вартою з 10.04.2022 року до дня набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_8 та цивільний позов ОСОБА_8 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 15438 гривень матеріальної шкоди та 600 000 гривень моральної шкоди, всього 615438 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відшкодування шкоди в зв`язку із втратою годувальника, в розмірі 4733 гривень 33 копійок, щомісячно, починаючи з 28.09.2022 року, до досягнення дитиною повноліття, а також 250 000 гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2022 р. на ланцюжок та хрестик з металу білого кольору, ніж, пластикову бутилу із написом «Караван» із прозорою рідиною, запальничку білого кольору, два пластикових стакана, пачку з-під сигарет марки «Корона стиль», металеву запальничку сірого кольору, скляну бутилу із надписом «MARLIN», спортивні штани сірого кольору, кросівки синього кольору, телефон марки « Xiaomi Redmi» чорного кольору, скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 51827 грн. 01 коп. процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 09.04.2022 року близько 23 год. 20 хв. на території подвір`я, за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , умисно вбив ОСОБА_12 за наступних обставин.

ОСОБА_6 09.04.2022 року, близько 23 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території подвір`я за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , втупив у суперечку зі своїм знайомим ОСОБА_12 , яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у нього виник умисел, спрямований на умисне вбивство останнього.

Так, ОСОБА_6 , в ході суперечки, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини, наніс кулаками обох рук близько п`яти ударів в обличчя ОСОБА_12 , в ході чого останній закривав обличчя руками та від яких впав на землю, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдальних крововиливів головного мозку та мозочка, крововиливу в ділянці спинки носа, по одному крововиливу навколо очних ділянках справа та зліва, крововиливу слизової верхньої губи, крововиливу підборіддя, ступінь тяжкості яких встановити не можливо, а також крововиливу в проекції 3-5 фалангово-пясних суглобів правої кисті з переходом на тильну поверхню кисті і основні фаланги пальців, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_12 , підійшов до належного йому автомобіля «Вольксваген Кадді» номерний знак НОМЕР_1 , де із салону взяв у праву руку ніж, та, повернувшись до ОСОБА_12 , діючи умисно, з прикладанням сили, наніс вищевказаним ножем близько шести ударів в область обличчя та один удар ножем в область лівої кисті останнього, який лежав на землі, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді семи різаних ран: однієї в лобній ділянці голови справа, однієї в лобній ділянці зліва біля внутрішнього краю лівої брови, однієї в ділянці підборіддя, однієї в ділянці лівої щоки, однієї різаної рани лівої щоки, лівого вуха та лівої потиличної ділянки, однієї різаної рани вздовж гілки нижньої щелепи зліва у верхній третині шиї, однієї різаної рани тильної поверхні лівої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи утримувати ніж у правій руці, діючи умисно, наніс ножем три удари в область задньої поверхні шиї ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран по задній поверхні шиї, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень та у вигляді колото-різаної горизонтальної рани по серединній лінії задньої поверхні шиї на межі волосяної частини голови, яка проникає в спинномозковий канал між 1-2 шийними хребцями з повним пересіченням спинного мозку та крововиливом в просвіт спинномозкового каналу та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Тоді ж, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що ОСОБА_12 знаходиться в безпорадному стані, позбавлений змоги вчиняти будь-які дії, в тому числі спрямовані на самооборону, продовжуючи свій злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_12 , тримаючи в правій руці ніж, діючи умисно, здійснив розріз грудної клітини та живота ОСОБА_12 спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани по середній лінії грудної клітини та живота від середньої частини тіла грудини до рівня пупка, що проникає в черевну та грудну порожнини з ушкодженням серцевої сорочки та поверхневою різаною раною стінки правого шлуночка, яка не проникає в порожнину серця та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває, але могла сприяти настанню смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала на місці події, через короткий проміжок часу, внаслідок колото-різаної рани задньої поверхні шиї з повним пересіченням спинного мозку між 1-2 шийними хребцями, що призвело до зупинки діяльності серцево-судинної та дихальної систем.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, ухвалити новий, яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Крім того, просить здійснити розподіл судових витрат. В решті вирок суду залишити без змін. Вказує, що ОСОБА_6 вчинив злочин, у проблемний для України період, в умовах воєнного часу, який віднесено до злочинів вчинених проти життя та здоров`я особи. Мотивом вчинення цього злочину, зі слів обвинуваченого, стало те, що потерпілий, під час спілкування висловив проросійські погляди, що побудило у нього появи ненависті та у подальшому призвело до позбавлення життя потерпілого. Апелянт стверджує, що такі показання обвинуваченого не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

На думку представника потерпілої, обвинувачений ОСОБА_6 характеризується високим рівнем суспільної небезпеки, вини у вчиненні злочину так і не визнав, а часткове визнання ним деяких обставин його вчинення було лише частиною тактики захисту, оскільки жодними належними та допустимими доказами така позиція, зі сторони захисту, не доведена. Апелянт вказує, що ОСОБА_6 , жодного каяття та жалю не висловлював, приніс слова свого вибачення лише в судових дебатах та в останньому слові, визнав цивільний позов, так як усвідомлював, що своїми діями заподіяв як матеріальної, так і моральної шкоди потерпілій ОСОБА_13 , в різних аспектах їх існування, однак, як під час досудового слідства так і під час судового розгляду, будь - якого відшкодування, принаймні часткового не здійснив.

Представник потерпілої стверджує, що суд першої інстанції у вироку не зазначив, і такі обставини, що обтяжують покарання, як тяжкі наслідки, завдані злочином (п. 5 ч. 1 ст. 65 КК); вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває у безпорадному стані (п.6 ч. 1 ст. 65 КК). Таким чином, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, що є занадто м`яким та недостатнім для виправлення останнього.

Крім того, представник потерпілої - адвокат ОСОБА_9 зазначає, що в порядку ч. 1 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого судові витрати на правову допомогу, надану потерпілій ОСОБА_8 в сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілої ОСОБА_8 та її представника - адвоката ОСОБА_9 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та вважають вирок суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 представником потерпілої, в апеляційному порядку, не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання, яке за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості злочину, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, вказаних вимог закону суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дотримався в повній мірі.

Так, судом було призначено ОСОБА_6 покарання, за вчинений злочин, у виді позбавлення волі строком на 8 років, в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України. При визначенні розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме те, що він вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, які відповідно до ст. 3 та 27 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений, від його дій настали тяжкі наслідки - смерть людини.

При визначенні обвинуваченому розміру покарання, судом були враховані дані про його особу, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується виключно позитивно, у нього міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, вину визнав, шкодує, що так сталося, просив вибачення у потерпілої - дані обставини суд першої інстанції визнав такими, що пом`якшують йому покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом враховано причини виникнення конфлікту, а також поведінка потерпілого, який, попри те, що ОСОБА_6 , намагаючись уникнути продовження та розпалювання конфлікту, пішов додому, прослідував за останнім, та, прийшовши до обвинуваченого на господарство, не реагуючи на те, що ОСОБА_6 просив його піти, знову почав нарощувати агресію проти себе, а також принижувати його, дружину та сина.

Законодавцем визначене покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а отже законодавець передбачає можливість призначення винній особі покарання, як у мінімальній межі вказаної санкції, так і у максимальній межі, з урахуванням судом всіх фактичних обставин кримінального провадження, у тому числі і з урахуванням незворотності наслідків, які настали, а саме смерті потерпілого.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про необхідність призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Названі апелянтом, в апеляційній скарзі, на його погляд, інші обтяжуючі покарання обставини, які не враховані судом першої інстанції, суперечать положенням ст. 67 КК України, оскільки суду не надано право визнавати обставини, які обтяжують покарання, не зазначенні в обвинувальному акті, через, що колегією суддів не беруться до уваги.

Слід зазначити, що посилання представника потерпілої на те, що судом не враховано і таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення правопорушення щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані, оскільки обвинувачений, усвідомлюючи, що потерпілий знаходиться в безпорадному стані, позбавлений змоги вчинити будь-які дії, в тому числі спрямовані на самооборону, продовжив свій злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_12 , спричинив йому ножем інші тілесні ушкодження, зазначені в апеляційній скарзі, в область грудини та живота, які могли сприяти настанню смерті, колегією суддів відхиляються, з огляду на те, що ці тілесні ушкодження, згідно з висновками судово-медичних та судово-імунологічних експертиз, були нанесені потерпілому після настання смерті. Як встановлено судом смерть ОСОБА_12 настала на місці події, через короткий проміжок часу, внаслідок колото-різаної рани задньої поверхні шиї з повним пересіченням спинного мозку між 1-2 шийними хребцями, що призвело до зупинки діяльності серцево-судинної та дихальної систем.

Доводи апеляційної/ скарги про безпідставність відмови судом у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника, щомісячно, з дня пред`явлення позову у сумі 4733 гривень 33 коп., довічно, є необґрунтованими, і, в резолютивній частині апеляційної скарги, та в ході апеляційного розгляду, апелянт не просив їх задовольнити.

Також колегія суддів не вбачає підстав для розподілу витрат на правову допомогу потерпілій ОСОБА_8 , в сумі 6 тис. грн.( 1 тис.грн. за консультацію щодо оскарження вироку та 5 тис.грн. за підготовку апеляційної скарги), на що є посилання в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитися, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні.

З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та необгрунтованість розумності розміру витрат на професійну правову допомогу, колегія суддів відхиляє вимоги представника потерпілої про стягнення з обвинуваченого, на користь потерпілої, понесені нею вказані витрати.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального кодексу України, при розгляді справи судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3