Справа №573/1680/23
Номер провадження 1-кс/573/449/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

20 вересня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, не особа з інвалідністю,

запобіжного заходу у виді домашнього арешту

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2023 року старший слідчий СВ відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням у кримінальному провадженні №0000503 від 18.09.2023 за ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із якого вбачається наступне.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 18.09.2023 року близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , на власному мопеді «Delta 50» прибув до домогосподарства АДРЕСА_3 , де зустрівся зі своїми знайомими та знаходився на вулиці біля вказаного господарства. В цей час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем м. Білопілля на мопеді під`їхали до групи молоді, серед яких знаходився і ОСОБА_7 , та з надуманих мотивів почали пред`являти претензії та ображати його. В результаті вказаного конфлікту, виникла бійка між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_7 з другої сторони. Будучи фізично сильнішими ОСОБА_4 та ОСОБА_8 повалили ОСОБА_7 на землю та почали наносити йому удари кулаками та ногами по різним частинам тіла, тобто застосовували насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Подолавши фізичну волю ОСОБА_7 у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник умисел на незаконне заволодіння належним йому мопедом «Delta 50».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , підійшов до вищезазначеного мопеду, за допомогою ножного стартеру запустив двигун та поїхав на ньому в напрямку Білопільської школи № 3, а ОСОБА_4 на своєму мопеді поїхав слідом, тобто незаконно заволодівши транспортних засобом та маючи реальну можливість вільно ним розпоряджатися ОСОБА_4 та ОСОБА_8 покинули місце події та поїхали до домогосподарства, де проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де заховали викрадений мопед у дворі вказаного домогосподарства. Таким чином, вжили заходів, щодо приховування скоєного ними злочину.

Згідно довідки вартості від 19.09.2023, яка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , вартість викраденого мопеду «Delta 50» в робочому стані, бувшому у використанні 2000-х років випуску, належного ОСОБА_7 , станом на 18.09.2023, становить 3 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 діючи умисно, за попередньою змовою, незаконно заволоділи транспортним засобом мопедом «Delta 50», чим завдали матеріальних збитків ОСОБА_7 на загальну суму 3 000 грн.

За вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000503 від 18.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

18.09.2023 року о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.09.2023 року о 19 годині 50 хвилин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив про обставини скоєного проти нього злочину; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були очевидцями скоєння злочину; протоколом проведення обшуку в домогосподарстві за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено мопед викрадений у ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є те, що останній, розуміючи, що за вчинений злочин, передбачена безальтернативна міра покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років може переховуватись від органів слідства та суду, оскільки останній офіційно ніде не працює, дітей на утриманні не має. Крім того, в м. Білопілля ОСОБА_4 проживає сам, а тому у останнього відсутні сталі соціальні зв`язки здатні забезпечити його правомірну поведінку.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідка є те, що підозрюваний проживає в одному населеному пункту з ними, є старшим за них, а отже матиме можливість незаконно впливати на них через застосування до них погроз або фізичної сили, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Як підтвердження цьому є повідомлення законного представника потерпілого ОСОБА_14 від 19.09.2023 до поліції, про те, що потерпілому ОСОБА_7 погрожують невідомі з приводу поданої ним зави до поліції про незаконне заволодіння ТЗ.

Отже, у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000503 від 18.09.2023 стосовно ОСОБА_4 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Також зібрано докази, що свідчать про його відповідну негативну репутацію та ризики, передбачені п. 1 та 3 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки враховуючи вищевикладене, неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашнього арешту у певний період доби з 20 години до 06 години наступного дня, без застосування електронного засобу контролю.

Так, запобіжний захід у вигляді:

- особистого зобов`язання не може бути обраний стосовно ОСОБА_4 , так як його особистість не заслуговує на довіру та не встановлено підстав, що останній буде виконувати покладені обов`язки;

- особистої поруки не може бути обраний стосовно ОСОБА_4 , так як відсутні особи, які можуть виступити в ролі поручителів, які забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечать його належну поведінку;

- застави не може бути застосований до ОСОБА_4 , так як останній не має можливості внести кошти, необхідні для застави, оскільки ніде не працює та не має постійного джерела доходів.

Отже, зважаючи на вищевикладене, існує необхідність застосувати запобіжний захід, який певним чином обмежить свободу пересування підозрюваного та забезпечить реальне виконання покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, зазначених вище.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала повністю та просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що ОСОБА_4 злочину не вчиняв, так як заволодіння мопедом здійснив саме ОСОБА_8 , який відігнав мопед до господарства ОСОБА_4 . Пред"явлена слідчим підозра ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України є необгрунтованою, а виклад у ній фактичних обставин слідчим вказаний невірно. Також слідчим та прокурором не доведено ризики передбачені ст. 177 КПК України, які ґрунтуються лише на припущеннях, а докази у клопотанні відсутні. Крім того, просила долучити до суду характеризуючі дані на ОСОБА_4 , які позитивно його характеризують та спростовують дані про негативну характеристику підозрюваного, вказану у клопотанні. слідчого, так як ОСОБА_4 має сталі соціальні зв`язки на території м. Білопілля, має родину та будинок для проживання, навчався у ДНЗ "Білопільське ВПУ". Посилаючись на викладене, просить відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 суд керується не лише положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а й відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини з цього приводу, відображену в рішеннях «Чеботарь проти Молдови», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 2 ст. 289 КК України має місце та на даному етапі досудового розслідування підтверджується сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадженні відсутні.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме : питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить до висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Крім того у рішенні ЄСПЛ у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», зазначено, що будь-яке обмеження волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину за ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя також не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, соціальні зв`язки, його майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі "W. проти Швейцарії, від 26 січня 1993 року, п. 33).

Таким чином, обставини та докази, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні ( тяжкість покарання за даним злочином, можливий вплив на свідків та потерпілого, вірогідна майбутня протиправна поведінка), не дають суду беззаперечних підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і негативно вплинути на хід розслідування кримінального провадження.

У той же час, для встановлення істини по справі з огляду на важливість показань потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які проживають у одній із підозрюваним місцевості, слідчий суддя погоджується із слідчим та прокурором у тому, що існують достатні підстави вважати, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого, що мешкають у тому ж населеному пункті.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, обвинувачений ОСОБА_4 , який ніде не працює, проживає один, з метою уникнення покарання, передбаченого за ч. 2 ст. 289 КК України зможе вдатися до відповідних дій.

Таким чином, викладені у клопотанні обставини вказують на існування визначених ст. 177 КПК України ризиків можливим спробам переховування від огрганів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та, свідків, тому, з метою запобігання заявленим ризикам, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання.

Сукупність матеріалів, доданих до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки обґрунтованість підозри не є актом притягнення особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, застосування вказаного запобіжного заходу виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

При цьому суд враховує згадану вище практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства .

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Враховуючи те, що обставини та підстави обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є доцільними, суд приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби з 20:00 год. до 06:00 год. наступного дня без застосування електронного засобу контролю за місцем фактичного проживання строком на один місяць.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, суд приходить до того, що згідно матеріалів клопотання останній фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому суд також вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, за винятком прибуття до слідчого, прокурора, суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (у разі їх наявності), а також утриматися від спілкування з іншим учасниками кримінального провадження - свідками та потерпілим.

Суд вважає, що на даному етапі вказана міра запобіжного заходу є такою, що відповідає інтересам підозрюваного та в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

Враховуючи викладене вище, не вирішуючи питання про винуватість підозрюваного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 181, 199, 202, 205, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби без застосування електронного засобу контролю, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля Сумської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючому, не одруженому, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючому, не особі з інвалідністю, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 20:00 години до 06:00 години наступного дня, без застосування електронного засобу контролю за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 30 днів, поклавши на нього відповідні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком прибуття до слідчого, прокурора, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні без дозволу слідчого та прокурора.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків визначити терміном на один місяць з дня винесення даної ухвали, але не більше строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники правоохоронного органу з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання даної ухвали та контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 покласти на старшого слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлено і проголошено 21.09.2023 року.

Слідчий суддя