Справа № 181/1175/23
Провадження № 1-кс/0186/332/23
У Х В А Л А

31 серпня 2023 року м.Першотравенськ

Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області- ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

дізнавача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Першотравенську, в режимі відеоконференції, клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 04 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

30 серпня 2023 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання дізнавача про арешт майна по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 04 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 04 серпня 2023 року о 15 годині 57 хвилин до чергової частини ВП № 2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по телефону надійшло повідомлення старшого інспектора СРПП ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП Дніпропетровській області - капітана поліції - ОСОБА_5 , про те, що на вул. Свято - Успенська в смт. Межова, Синельниківського району, Дніпропетровської області було зупинено мотоцикл, марки «Мустанг», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування водія - військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_3 бригади, НОМЕР_4 батальйону, 5 роти, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час складання адміністративного протоколу по ч.2 ст.126 КУпАП, було виявлено підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_5 , видане ТСЦ 3246 21 червня 2023 року на ім`я ОСОБА_6 .

По даному факту 16 липня 2023 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000056 по ч.4 ст.358 КК України.

04 серпня 2023 року, під час огляду, було виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_5 , видане ТСЦ 3246 21 червня 2023 року, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане посвідчення водія визнане речовим доказом і приєднане до кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вказане посвідчення водія є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могло зберегти на собі його сліди та містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясування причини підробки посвідчення водія, зокрема шляхом проведення судової технічної експертизи документа, просить слідчого суддю накласти арешт на вилучене посвідчення водія, визначивши місце його зберігання - при матеріалах кримінального провадження № 0000056 від 04 серпня 2023 року.

Дізнавач і прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просять його задовільнити.

Особа, у володінні якої перебуває вилучене майно - ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явився, про дату розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1 та 3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий (дізнавач), прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого (дізнавача), прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий (дізнавач), прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого (дізнавача), прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися, відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого (дізнавача), прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Витягом з ЄРДР за №0000056 від 04 серпня 2023 року підтверджується, що правова кваліфікація вчиненого - ч.4 ст.358 КК України.

До матеріалів клопотання про арешт майна долучено копію протоколу огляду місця події від 04 серпня 2023 року, під час якого було вилучено: посвідчення водія серії НОМЕР_5 , видане ТСЦ 3246 21.06.2023 на ім`я ОСОБА_6 ; копію постанови від 04 серпня 2023 року про визнання вилученого під час огляду майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане, вилучене під час огляду місця події, майно, яке є знаряддям вчинення правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних оглядів з участю відповідних спеціалістів, призначення відповідних експертиз.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами та тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт, слідчим суддею не встановлено.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту, з метою збереження речових доказів, проведення необхідних оглядів з участю відповідних спеціалістів, призначення відповідних експертиз та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині збереження речових доказів, а також в проведенні відповідних оглядів та експертиз, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

В той же час, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання в частині визначення місця зберігання вилученого майна, оскільки порядок зберігання речових доказів регулюється положеннями ст.100 КПК України, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ, ДСА України від 27 серпня 2010 року №51/401/649/471/23/125, та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104, вирішення вказаного клопотання не відноситься до компетенції слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,- слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції - ОСОБА_4 , про арешт майна - задовільнити частково.

Накласти арешт на вилучене 04 серпня 2023 року в ході огляду майно у вигляді посвідчення водія НОМЕР_5 , виданого 21 червня 2023 року ТСЦ 3246 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що належать останньому.

У задоволенні решти клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .