г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2079/23
Номер провадження 1-кп/213/191/23
В И Р О К

Іменем України

09 серпня 2023 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297, за звинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Костянтинівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді гранатометника 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, на всій території України, відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, та Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ), у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 19.02.2022 строком на 90 діб.

22 квітня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 2 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992, з 22 квітня 2022 року солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

15 жовтня 2022 року солдату ОСОБА_4 було надане добове звільнення, яку проводив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та з якого мав повернутися 16 жовтня 2022 року.

Під час перебування у вказаному звільненні ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог після закінчення відпустки не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 ,маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_1 , яка на момент вчинення кримінального правопорушення тимчасово дислокувалась в АДРЕСА_2 та виконувати обов`язки військової служби, після закінчення добового звільнення, у визначений час 16 жовтня 2022 року о 09 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 19 травня 2023 року близько 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, солдат ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону і заявив про себе, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин у разі звільнення з частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

19.05.2023р. між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з одного боку та обвинуваченим з іншого боку, за участю захисника, в приміщенні прокуратури укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, обвинувачений зобов`язався визнати вину в суді; та сторони погодились на призначення покарання за за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 62,69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті, у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 рік 6 місяців військовослужбовцю, призваному на військову службу під час мобілізації.

Обвинуваченому було роз`яснено, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор у відповідності до ст. 476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також обвинуваченому було роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Розглянувши в підготовчому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого, думку прокурора, захисника про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.

Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

При укладенні угоди враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме, ступінь сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обвинувачений є військовослужбовцем, раніше не судимий. Тобто наявні підстави для застосування ст.ст. 62, 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції ч.5 ст. 407 КК України, а саме тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у його скоєнні.

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин у разі звільнення з частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Запобіжний захід не обирати. Цивільні позови не заявлялись. Витрати на залучення експерта, речові докази - відсутні.

Керуючись ст.ст. 314,374, 375, 395, 472, 474, 475 КПК України,

УХВАЛИВ

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.05.2023 року укладену між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з одного боку та обвинуваченим з іншого боку, за участю захисника, з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Визнати ОСОБА_4 винним за ч.5 ст. 407 КК України і призначити узгоджену між сторонами міру покарання, із застосуванням ч.1 ст. 62, ч.1 ст. 69 КК України, у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) строком на 1 рік 6 місяців.

Строк відбування покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід не обирати. Цивільні позови не заявлені. Витрати на залучення експерта відсутні. Речові докази відсутні.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити право на звернення з клопотанням про помилування та право на ознайомлення з Журналом судового засідання та подачі на нього своїх зауважень.

Суддя ОСОБА_1