ВИРОК

Іменем України

09.08.2023 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 29.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Львівської обл., Львівського (Пустомитівського) р-ну, с.Борщовичі, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.03.2023 року за ч.1 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.04.2022 р., остаточно призначено покарання у виді 5 (п"яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ :

Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (в/ч - пп НОМЕР_2 ) солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 03.06.2017 з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 (в/ч - пп НОМЕР_2 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та до 04.11.2017 незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.407 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просив суворо не карати його підзахисного, врахувати характеризуючи дані, наявність на утриманні малолітньої динити, відсутність доходу у дружини обвинуваченого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який одружений, неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, відтак слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, що підтверджується наступним судовим рішенням.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.04.2022 року у справі № 450/1495/19 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, яке згідно ст.72 КК України становить 6 (шість) місяців позбавлення волі. Згідно ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.04.2022 р., остаточно призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді 5 (п"яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його поміщення в ДУ "Львівська установа виконання покарань (№19)" у зв"язку з виконанням вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.04.2022 р., а саме 28.09.2022 р.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Враховуючи, ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та їх кількість, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не перебував на обліку у лікаря психіатра та нарколога, стан його здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_5 на підставі частин 1 та 4 ст. 70 КК України слід визначити із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання за даним вироком та більш суворим покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.04.2022 року.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком та більш суворим покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.03.2023 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його поміщення в ДУ "Львівська установа виконання покарань (№19)" у зв"язку з виконанням вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.04.2022 р., а саме 28.09.2022 р.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статтей 349, 392 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1