1Справа № 335/6891/23 1-кс/335/1977/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіка Молдова, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не одруженого, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВвідділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.000 року № 770, віднесено до категорії психотропних речовин, обіг яких обмежено, у невстановлених досудовим слідством особи, спосіб, час і місці, придбав 19 полімерних зіп-пакетів з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, з метою подальшого збуту.

30.07.2023 року, в період часу з 05:55 в 08:52, в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме в квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 19 полімерних зіп-пакетів з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін у великому розмірі, що ОСОБА_4 зберігав з метою подальшого збуту.

Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України СЕ-19/108-23/11970-НЗПРАП від 30.07.2023 року, кристалічна речовина сіро-білого кольору масою 0,9188г (вилучена 30.07.2023 року у ОСОБА_4 в ході санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_1 ), містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого складає 0,6875г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини у великих розмірах.

30.07.2023 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 30.07.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий вказує, що вина, ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом обшуку за адресою мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою АДРЕСА_1 ;

- протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України від 30.07.2023 року;

- висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України СЕ-19/108-23/11970-НЗПРАП від 31.07.2023 року;

- допитами свідків.

31.07.2023 року старшим слідчим СВ Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини з метою збуту у великих розмірах.

Підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

На підставі чого органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування.

ОСОБА_4 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_4 , під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на учасників кримінального провадження.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені ще матеріали, речові докази.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вилучена 30.07.2023 рокупід час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , психотропна речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, надає органу досудового слідства підстави вважати, що ОСОБА_4 впродовж тривалого часу здійснює свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин з метою отримання незаконних доходів, що може свідчити про те, що це єдине джерело доходу і знаходячись на волі, ОСОБА_4 продовжить свою злочинну діяльність, та вчинить інші аналогічні кримінальні правопорушення

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 на думку органу досудового розслідування відповідає суспільному інтересу, так як гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним вчинення інших кримінальних правопорушень.

Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування ОСОБА_4 на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення речових доказів його протиправної діяльності.

Крім того, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Осіб, які можуть бути поручителями та забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків згідно ст. 194 КПК України не виявлено.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що останній вчинив кримінальне правопорушення з метою отримання матеріального блага, що є джерелом його додаткового прибутку, що дає підстави вважати, що для внесення застави ним можуть бути використані грошові кошти, отримані злочинним шляхом.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, керуючись вимогами ст.ст. 40, 131, 132, 176 179, 182, 183, 194 КПК України, слідчий просив обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 з клопотанням не погодилися, просили у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до останнього будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою запобіжний захід у тому числі з внесенням застави. Як пояснила у судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , слідчий у своєму клопотанні посилається на те, що ОСОБА_4 під час дії на території воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію, яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з чим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути до кримінальної відповідальності. Проте, з листопада 202 року єдиний маршрут, яким можливо було дістатися до тимчасово окупованих територій України, який проходив через населений пункт Василівка закрито, жодного іншого не існує. Звісно, так як ОСОБА_4 є особою призовного віку і не може виїхати за межі держави, іншого способу потрапити на тимчасово окуповані території України відсутні. Жодних з цих ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 має намір переховуватися від суду та органів досудового розслідування.

Таким чином, сторона захисту вважає, що клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, у зв`язку з чим, клопотання не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» встановлено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» визначено, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Наведені у клопотанні слідчого факти свідчать про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого кримінального правопорушення та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

У клопотанні та доданих до нього документах слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики, передбаченіп.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження пояснень та матеріалів, слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі обставини, враховуючи особу підозрюваного, його сімейний стан, зокрема, що за місцем проживання характеризується позитивно, він не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, його стан здоров`я, а саме відсутності ознак стійкого зниження працездатності та не має ознак інвалідності, не має постійного місця роботи, раніше не судимий, що йому ставиться у вину вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до від 6 до 10 років з конфіскацією майна, який може переховуватися від органів досудового слідства та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків з метою зміни ними своїх свідчень шляхом вчинення на них погроз, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а звідси неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому слідчий суддя також врахував, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що питання кваліфікації дій підозрюваного не можуть бути предметом розгляду під час обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування. На думку слідчого судді, дослідження судом доказової бази, встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, вини підозрюваного, кваліфікація його дій можлива лише під час розгляду справи судом по суті після завершення досудового розслідування.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою. У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргументи на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 слід визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 року у розмірі 2684,00 грн., слідчий суддя вважає, що сума у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 268400,00 грн., буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_4 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

На переконання суду, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 , слідчий суддя не вбачає.

При цьому на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки у разі внесення застави, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Строк тримання під вартою слід обраховувати з моменту затримання згідно протоколу затримання від 30.07.2023 року, а саме з 08 год. 57 хвилин 30.07.2023 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27.09.2023 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваного рахувати з 30.07.2023 року, з дня фактичного затримання.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214720,00 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок (Отримувач: ТУ ДСА в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 27.09.2023 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01.08.2023 року.

Повний текст ухвали виготовлений 01.08.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1