Дата документу 06.06.2023 Справа№ 337/813/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/892/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/813/23Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст.185 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 березня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, 11.01.2023 року о 11:41 перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо» по вул.Василя Сергієнка, 9-В у м.Запоріжжі, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало ТОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 390,83 грн. без урахування ПДВ. Після чого ОСОБА_8 , пройшовши касову зону та металеві рамки, був зупинений охоронцем магазину, тим самим свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Крім того, 05.02.2023 року приблизно о 04:00, ОСОБА_8 , знаходячись на подвір`ї по АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, відчинив кришку моторного відсіку належного потерпілому ОСОБА_9 автомобіля марки «Daewo Sens», д.н.з НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, звідки таємно викрав належне потерпілому майно вартістю 2 500 грн., спричинивши останньому матеріальний збиток на зазначену суму.

Крім того, 08.02.2023 року о 15:30 ОСОБА_8 , перебуваючи біля входу у магазин «АТБ-Маркет» на бульв.Будівельників, 4 у м.Запоріжжі, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів належним ОСОБА_10 мобільним телефоном вартістю 4 750 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище;

- за ч.4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище;

- за ч.2 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2023 року більш суворим покаранням за даним вироком суду, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.185 КК у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2023 року призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.4 ст.185 КК у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК призначити 5 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.71 КК шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні 11.01.2023 року (до постановлення вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2023 року) передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК кримінального правопорушення. Також ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні 05.02.2023 року та 08.02.2023 року передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК кримінальних правопорушень, тобто після постановлення зазначеного вище вироку. Відтак, у випадку, коли після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання у провадженні буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після ухвалення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком має призначатися із застосуванням як ст.70 КК, так і ст.71 КК. Крім того, судом не враховано, що обвинувачений раніше 11 разів притягувався до кримінальної відповідальності, будь-якою суспільно корисною працею не займався і не займається. Як наслідок, завдана його злочинними діями шкода залишилась не відшкодована, оскільки викрадене майно повернуто потерпілому лише під час слідчих дій. Наведене свідчить про свідому антисоціальну поведінку обвинуваченого та ігнорування законів України. Таким чином, у суду першої інстанції були підстави для призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив пом`якшити призначене йому покарання, оскільки він повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, щиро розкаявся та допомагав слідству.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та заперечила проти задоволення скарги обвинуваченого; захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та наполягали на її задоволенні, а проти задоволення скарги прокурора заперечили; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними з огляду на наступне.

Загальні засади призначення покарання це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Так згідно з вимогами ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень покарання. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2023 року за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК до 6 місяців арешту.

Кримінальні правопорушення у даному провадженні були вчинені обвинуваченим ОСОБА_8 як до постановлення вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2023 року, так і після, але до повного відбуття покарання.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України N7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Проте, зі змісту вироку вбачається, що суд першої інстанції наведеного не врахував та в порушення вимог кримінального закону призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання лише за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши положення ч.4 ст.70 КК та ч.1 ст.70 КК, без визначення остаточного покарання за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 КК.

У контексті наведених обставин судова колегія дійшла переконання, що вирок суду в частині призначення покарання не відповідає вимогам кримінального закону, а тому в цій частині вирок суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового вироку.

У зв`язку з викладеним апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

З цих же підстав, на переконання колегії суддів, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного йому покарання.

Крім того, задовольняючи частково вимоги апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приймає до уваги повне відшкодування завданих збитків потерпілим, які цивільні позови не заявляли та не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання; незначну вартість предметів злочину.

Наведені обставини, на переконання судової колегії, свідчать про доцільність призначення обвинуваченому покарання у розмірі, наближеному до мінімального за санкціями ч.4 ст.185 та ч.2 ст.190 КК, оскільки таке покарання буде більш ніж достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2023 року більш суворим за даним вироком суду призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_8

- за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даного вироку.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4