Справа № 308/8493/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , розглянув кримінальне провадження № 11-сс/4806/362/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, мешканця АДРЕСА_1 .

06.07.2022 до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Клопотання слідчого обґрунтовано наступним.

27.06.2022, біля 14 год. 44 хв., в м. Ужгород, по вул. Фединця,47, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що діє в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перебуваючи в магазині «Vodafone», викрав з полиці вітрини мобільний телефон, марки «Тесnо» модель «Саmon» вартістю п`ять тисяч триста п`ятдесят дев?ять гривень двадцять копійок, після чого разом із викраденим покинув місце події, спричинивши ТОВ «ВФ Ритейл» матеріальну шкоду на вказану суму.

05 липня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану (а.с. 62-64, 65-67).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами: прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.06.2022, огляду місця події, допиту: представника потерпілого, свідка ОСОБА_10 від 30.06.2022.

Слідчий у клопотанні зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років. При цьому аналіз обставин кримінального правопорушення та наявність фактів неодноразового вчинення аналогічних правопорушень раніше свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів.

Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім цього, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь, оскільки досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, а тому підозрюваний ОСОБА_6 має реальну можливість спілкуватися зі свідками, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального провадження, оскільки такі безпосередньо судом ще не допитані.

Також ОСОБА_6 може вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий, зокрема, йому призначалося покарання у виді штрафу в розмірі сімнадцять тисяч грн, яке на теперішній час не виконане.

Крім того, після засудження ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України 22.06.2022 через короткий проміжок часу він підозрюється у вчиненні нового аналогічного злочину проти власності, вчинив вказане кримінальне правопорушення також в умовах воєнного стану.

Наявний також ризик, передбачений п.4 ст.177 КПК України, а саме можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не з`являючись до суду, затягуючи розумні строки досудового розслідування.

На думку слідчого домашній арешт та застава, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, враховуючи також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2022 наведене вище клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислюється з 07 липня 2022 року до 04 вересня 2022 року включно.

На підставі ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України визначено підозрюваному ОСОБА_6 достатню для забезпечення виконання ним обов?язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74 430 грн.

Роз`яснено, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покладено обов?язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, не відлучатись із місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду (м. Ужгород, вул. Богатирська 45), повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Строк дії обов?язків, покладених слідчим суддею місцевого суду, у разі внесення застави визначено до 04 вересня 2022 року включно.

Роз?яснено ОСОБА_6 , що в разі невиконання ним перерахованих вище обов?язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Слідчий суддя вважала встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого (ч.4 ст.185 КК України) злочину, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (від п?яти до восьми років позбавлення волі), останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя місцевого суду, розглядаючи дану справу, взяв до уваги обставини останнього кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вважав, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показань на його користь.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, не з`являючись до суду, тим самим затягуючи розумні строки розгляду справи, що свідчить про існування ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

На підтвердження ризику вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень свідчить те, що останній раніше неодноразово судимий, зокрема, йому призначалося покарання у виді штрафу в розмірі сімнадцять тисяч грн, яке на теперішній час не виконане.

Крім того, після засудження ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України 22.06.2022 через короткий проміжок часу він підозрюється у вчиненні нового анологічного злочину проти власності, який ОСОБА_6 вчинив в умовах воєнного стану, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчим суддею оцінювалась можливість застосування більш м?якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, відповідно до характеристики ОСОБА_6 , останній є працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, крім того враховує, що ОСОБА_6 не одружений, зі слів на утриманні має двох дітей, однак на даний час вказані обставини не підтверджені, разом з тим слідчий суддя враховує той факт, що усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, при цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення анологічних злочинів проти власності, одного з яких також в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя врахував й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, його ставлення до вчиненого, слідчий суддя прийшла до висновку про доведеність прокурором зазначених у клопотанні слідчого ризиків можливості підозрюваного переховуватися від суду, а також незаконного впливу на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, за наведених вище обставин, слідчий суддя визнав за доцільне обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави.

Згідно ч.3 ст.183, ст.ст. 178,182 КПК України, Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2022 становить 2481 грн, майнового стану підозрюваного, слідчий суддя для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов?язків визначила розмір застави в 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74 430 грн, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та буде слугувати відповідним стримуючим фактором.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати наведену вище ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07 липня 2022 року щодо його підзахисного, обрати відносно ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід, не пов?язаний з ізоляцією від суспільства з таких підстав.

Захисник ОСОБА_7 вважає вищевказану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, постановлення якої супроводжувалося неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у зв?язку з чим вона підлягає скасуванню.

За визначенням Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою - справа «Нечипорук і Йонкало проти України».

Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підозра є обґрунтованою у разі наявності обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин - справа «K.-F. проти Німеччини».

Оскаржувана у даній справі ухвала слідчого судді лише в описовій частині містить виклад обставин, які судом не досліджувалися, не встановлювалися.

Під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого свідки та потерпілі не допитувалися, слідчий суддя не досліджував фактичні дані, які викладені у протоколах допиту цих осіб, а тому не зрозуміло чим керувався слідчий суддя, роблячи висновок про обґрунтованість підозри.

Слідчим суддею не взято до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 та не надано їм оцінку.

Також захисник вважає, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що у його підзахисного на утриманні є двоє малолітніх дітей.

Слідчий суддя в порушення норм КПК України визначив навмисно та безпідставно розмір застави, достоменно знаючи, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 даний розмір застави не зможе внести.

При визначенні непосильного розміру застави постраждає не тільки підозрюваний, а й інші особи, які матеріально залежать від нього. Застава не може мати наслідком обмеження прав чи страждання членів родини та близьких для особи людей.

Непомірну заставу ЄСПЛ безумовно вважає порушенням права на свободу та особисту недоторканність.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти» заявник майже рік утримувався під вартою після визначення для нього непосильного розміру застави.

ЄСПЛ зауважив, що національні суди не вжили необхідних заходів для того, щоб надати заявнику реальну можливість використати своє право на внесення застави, чим порушили статтю 5 Конвенції.

При цьому, в цій справі заявник був звільнений лише завдяки його матері, яка, в свою чергу, повинна була залучити інших членів сім?ї, які були співвласниками майна, наданого в якості гарантії застави.

ЄСПЛ безумовно зазначив, що тягар застави не може покладатися на родичів, а національні суди не вжили необхідних заходів для визначення належного розміру застави.

На безумовно непомірний розмір застави може вказувати і той факт, що особа не вносить заставу і при цьому триваючий час (більше місяця) перебуває під вартою.

Практика ЄСПЛ відповідно до ч.5 ст.9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України - рішення у справі «Смирнова проти Росії», «Ягчі і Саргін проти Туреччини», «Вренчев проти Сербії».

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов?язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), чого слідчий суддя, на думку захисника, не зробила.

В матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м?який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що провадження щодо тримання особи під вартою має бути змагальним і завжди забезпечувати рівність сторін.

Прокурор, на думку захисника, не довів також й наявність передбачених ч.1 ст.194 КПК України підстав, а в матеріалах справи не містяться відповідні докази з цього пнриводу.

Ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий у своєму клопотанні, погодженому

прокурором не навели наявність ризиків для обрання запобіжного заходу у виді взяття під

варту ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК.

На етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь

такого рішення стали серйозність звинувачень, пред?явлених заявникові та ризик його втечі.

Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно.

Проте згідно п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами - рішення ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України».

У справах «Ошурко проти України», «Пантелеєнко проти України» чітко вказано, що обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Апеляційний розгляд даної справи відбувся без участі підозрюваного ОСОБА_6 , який не виявив бажання бути присутнім, що стверджується позицією його захисника ОСОБА_7 , який не заперечив проти розгляду цієї справи без участі його підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримання поданої ним апеляційної скарги, прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , який заперечив повністю проти задоволення наведеної вище апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали даного кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.117 КПК України застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мету і підстави застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У клопотанні слідчого наведено переконливі дані про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176,177,178,183,193,194,197 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені законом ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищевказані висновки слідчого судді апеляційний суд вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону, апеляційним судом визнаються доведеними та належним чином обґрунтованими.

З урахуванням доведеності вищевказаних ризиків, апеляційний суд також, обґрунтованим вважає й висновок слідчого судді про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому також обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а також взято до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 .

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, визначаючи щодо ОСОБА_6 розмір застави в тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 74 430 грн, в повній мірі врахував вказані норми закону та особу цього підозрюваного.

В той же час, слідчий суддя, визначаючи заставу у розмірі, навів у своїй ухвалі підстави, з яких дійшов висновку, що саме такий розмір здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, співставив його з доведеними у справі ризиками, даними про особу ОСОБА_6 , його матеріальним станом та тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Такий розмір застави, на думку апеляційного суду, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його необґрунтованим або недостатнім.

Жодних істотних або інших порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з постановленням нової апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177,178,182,183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Керуючись ст.ст. 404, 407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2022 щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: