Справа №293/646/20
Провадження №1-кп/293/95/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000075 від 06.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Славів Черняхівського району Житомирської області українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, тимчасово не працюючого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 25.01.2023 за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.389 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.03.2017 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вказаний вирок набрав законної сили 04.04.2017.

Вирок відносно ОСОБА_4 10.05.2017 з Черняхівського районного суду Житомирської області надійшов на виконання до Черняхівського районного сектору Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.

Станом на 06.03.2020 Черняхівський районний сектор філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області не отримував від засудженого ОСОБА_4 документа про сплату штрафу.

Інформації про причини невиконання вироку суду у місячний термін з моменту набрання вироком законної сили Черняхівський районний сектор пробації не отримував. Інформація про перебування, а також про його матеріальний стан чи інші обставини життя засудженого також була відсутня, тому відповідно до ч.3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України начальником Черняхівського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області 12.06.2017 направлено до Черняхівського районного суду подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся у судові засідання з приводу розгляду подання органу пробації про розстрочку несплаченої суми штрафу, ухвалою Черняхівського районного суду від 11.04.2018 останній був оголошений у розшук.

07.11.2019 засуджений ОСОБА_4 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області повторно оголошений у розшук, та після встановлення місцезнаходження останнього, зобов`язався самостійно з`явитися у наступне судове засідання, однак знову не з`явився, поважних причин не вказав.

03.03.2020 ОСОБА_4 доставлений до Черняхівського PC філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області для з`ясування обставин, щодо причин не сплати штрафу. У поясненні засуджений вказав, що по даний час він не сплатив штраф, поважні причини відсутні. Одночасно зазначив, що зобов`язується з`явитися у судове засідання для розгляду подання органу пробації щодо подальшого виконання покарання у виді штрафу, однак без поважних причин не з`явився.

Після проведення працівниками Черняхівського районного сектору пробації бесіди про наслідки в разі подальшого невиконання судового рішення, засуджений ОСОБА_4 особисто зазначив у своєму поясненні те, що йому відомі наслідки в разі ухилення від сплати штрафу, зобов`язується сплатити штраф та надати підтверджуючий документ про сплату в строк до 06.03.2020.

Станом на 06.03.2020 засуджений ОСОБА_4 до Черняхівського PC філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області не з`явився, будь яких підтверджуючих документів про сплату штрафу не надав. 06.03.2020 засуджений ОСОБА_4 повідомив органу досудового розслідування Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області про те, що станом на 06.03.2020 він умисно не сплатив штраф у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який зобов`язаний був сплатити відповідно до вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.03.2017.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , у період з 04.04.2017 по 06.03.2020 не здійснив жодної виплати по сплаті штрафу, тим самим допустив умисне ухилення від відбування призначеного судом покарання.

За таких обставин ОСОБА_4 інкримінується ухилення від відбування покарання у виді штрафу, тобто вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 389 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованому йому діянні визнав повністю та суду показав, що штраф не сплатив, оскільки не мав доходу. Штраф ним сплачено у повному розмірі 26.01.2022. Зазначив, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати. Вказав, що не наполягає на дослідженні інших доказів у справі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого належними, допустимими та достовірними.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд уважає доведеним, що ОСОБА_4 , будучи засудженим до покарання у виді штрафу ухилився від цього покарання, тому ці його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.389 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені ст. 65 КК України. Даною нормою закону визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за N 7 "Про судову практику призначення судами кримінального покарання" суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України є рецидив злочину

Таким чином при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покаранння, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, неодружений, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується негативно, та, зокрема, суд приймає до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та відношення обвинуваченого до скоєного, який свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, штраф на момент ухвалення вироку сплатив.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.389 КК України у виді обмеження волі.

Водночас кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження 06.03.2020, тобто до ухвалення та набрання законної сили попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 25.01.2023 у справі №293/2057/22, що свідчить про наявність правових підстав для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_4 остаточного до відбуття покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Водночас,3 з урахуванням засад справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому уважає за можливе звільнити останнього відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, а саме, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1,2 ч.1, пунктом 2 ч. 3 ст.76 КК України.

Суд уважає, що звільнення обвинуваченого від відбування реального покарання з випробуванням та іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених 1,2 ч.1, п.2 ч. 3 ст.76 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

V. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

VІ. Рішення щодо речових доказів

Арешт на майно не накладався.

Речові докази у справі відсутні.

VІІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст. 389 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

2. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 25.01.2023,визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

3. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 (три) роки.

4. Відповідно п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя Людмила ЛОСЬ