Справа №346/2073/23
Провадження №1-в/346/191/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника Державної установи «Коломийська

виправна колонія (№41)»: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия, проведеному в режимі відеоконференції з Державною установою «Коломийська виправна колонія (№41)», клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке мотивував тим, що відбуває покарання з 12.02.2020, за період відбування покарання характеризується позитивно, дотримується правил поведінки та розпорядку дня. Згідно ст. 134 КВК України дисциплінарних стягнень не має, має одне заохочення. Вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся у вчиненому, злочини, за які його засуджено, розкриті за його сприяння.

Під час судового розгляду засуджений ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити, просив врахувати, що залишок строку невеликий - трохи більше 3 місяців. Працевлаштованим за весь період відбування покарання не був, оскільки відсутні вакансії, проте залучався до робіт на добровільних засадах. Зауважив, що злочини було вчинено ним щодо його матері, але вони помирились і постійно спілкуються, а у разі звільнення він планує проживати в будинку своєї матері.

Представник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» (далі по тексту - КВК №41) у вирішенні подання покладався на розсуд суду, зазначивши, ОСОБА_5 дійсно залучався до робіт з благоустрою колонії, проте не більше двох годин на день.

Прокурор під час судового розгляду заперечили проти клопотання засудженого, вважаючи його таким, що на шлях виправлення не став.

Суд, вислухавши пояснення засудженого, представника КВК №41 та прокурора, дослідивши матеріали подання, прийшов до таких висновків.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до підпункту «а» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м?яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Як зазначено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з?ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 за вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31.08.2020 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 194 КК України та з урахуванням правил ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання: 12.02.2020, кінець строку: 12.08.2023.

Таким чином з`ясовано, що на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, а тому щодо нього може бути розглянуто питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 28.04.2023, останній відбуває покарання в КВК №41 з 06.11.2020. За час відбування покарання характеризується наступним чином: один раз допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарне стягнення погашене. Залучається до робіт по благоустрою місць позбавлення волі. До роботи відноситься добросовісно. За виконання покладених обов`язків застосовано одне заохочення. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний. Підтримує взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. За характером тихий, врівноважений. Зв?язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов. 15.04.2021 засіданням комісії було відмовлено у застосуванні норм ст. 101 КВК України, як такому, що не довів своє виправлення. 02.12.2021 відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення. 07.07.2022 засіданням комісії було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення. 01.12.2022 засіданням комісії вирішено позитивно у застосуванні ст. 82 КК України повторно та направлено матеріали до суду.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.12.2022 у задоволенні подання начальника КВК №41 про заміну покарання більш м`яким ОСОБА_5 .

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в КВК №41 від 28.04.2023 - 01.03.2023 до засудженого за порушення локалізації було застосовано стягнення у виді догани, яке на даний час погашено, 03.10.2020 застосовано заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. У той же час ОСОБА_5 в період часу з листопада 2020 року по березень 2023 року працевлаштованим не був (довідка №125 від 28.04.2023).

Оцінюючи викладене, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 за час відбування покарання в КВК №41 офіційно працевлаштованим не був. При вирішенні питання щодо застосування пільгової норми врахуванню та оцінці підлягає весь період відбування покарання. У той же час досліджені матеріали свідчать про те, що ОСОБА_6 протягом 2022 року притягувався до дисциплінарної відповідальності, а отримане ним заохочення мало місце вже напередодні можливого звільнення від подальшого відбування покарання. Відомості про залучення ОСОБА_5 до виконання робіт будь-якого типу в період 2020-2023 років взагалі відсутні.

Відбуття ж певної частини покарання, наявність заохочень за дотримання засудженим правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та факт працевлаштування на добровільних засадах засудженого самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 81 КК України, оскільки дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини в достатній мірі не доводять виправлення засудженого. Та ж обставина, що ОСОБА_5 залучався до відповідних робіт в межах термінів визначених ст. 118 КВК України свідчить лише про те, що він виконував покладені на нього обов`язки, які обумовлені саме відбуванням покарання у виді позбавлення волі, і на переконання суду не можуть розцінюватись як беззаперечна передумова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх даних про те, що ОСОБА_5 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1