Справа № 367/6477/20
Провадження №1-кп/367/263/2023
УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001789, по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001789 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбаченого передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочинів, які є тяжким та особливо тяжким кримінальними злочинами, передбачені ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, відповідно, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечували щодо заявленого клопотання прокурором про продовження строку тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність зазначених ним ризиків. Крім того, сторона захисту зазначила, що обвинувачений вже тривалий час знаходиться під вартою. Так, сторона захисту просила суд змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо заявленого клопотання прокурором про продовження строку тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність зазначених ним ризиків, просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, вислухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою суду від 11.05.2023 року обвинуваченим було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.07.2023 року, включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, в судовому засіданні прокурором доведено існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, прокурором не було доведено, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю та покладання на останнього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Так, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, свідки та потерпілий по даному провадженню вже допитані, а отже прокурором на даний час не доведено п. 3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, судом враховується позиція сторони захисту, а саме захисників ОСОБА_9 які на підтвердження того, що зазначеним прокурором ризикам можливо запобігти застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, зазначили, що у ОСОБА_9 є постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , останній одружений, має намір працевлаштуватись у ТОВ «Транс Оіл», яке своїм листом підтвердило готовність прийняти останнього на роботу. Вищевказані обставини свідчать про наявність соціальних зв`язків в обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що прокурором не доведено, з урахуванням наведених стороною захисту обставин, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання доведеним ризикам, тобто не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором клопотання.

З урахуванням наявності обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, особи обвинуваченого, суд вважає, можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вислухавши думки учасників розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, з огляду на те, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого залишилися у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що стороною захисту ОСОБА_10 не надано суду, а в матеріалах кримінального провадження, відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, відтак є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_10 , не маючи місця проживання на території України (крім тимчасово окупованих територій) може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене, у разі доведеності його вини, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, судом враховуються, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, крім того, судом враховується необхідність забезпечення своїм рішенням не тільки поваги до особистої свободи обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, на підставі чого, суд, дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з врахуванням обставин даної конкретної справи тримання обвинуваченого під вартою є необхідною мірою забезпечення кримінального провадження, з врахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст. 177 КПК України ризиків, і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого під вартою переважає над його особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам.

Таким чином, суд вважає, що наведені вище підстави не є загальними, абстрактними та надуманими.

Так, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Таким чином, суд прийшов до переконання, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 у відповідності до вимог ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час проведення судового засідання судом не відпали та продовжують існувати.

Доводи сторони захисту з приводу того, що обвинуваченому може бути змінений запобіжний захід на більш м`який, оскільки ОСОБА_10 не має мети переховуватись від суду, впливати на свідків по даному кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення в судовому засіданні не були доведені. Так, на теперішній час судом ще не допитано свідків по даному провадженню, та судом враховується, що обвинувачений раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, та на теперішній час обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а тому суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявні і на теперішній час.

Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винними у інкримінованих йому злочинах, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчать, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства та судового провадження.

Одночасно використовуючи ст. 28 КПК України, суд констатує, що під час розгляду кримінального провадження кожна процесуальна дія та процесуальне рішення виконуються та приймаються в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Так, на думку суду дане кримінальне провадження відноситься до особливої категорії складності, яка визначається з урахуванням кількості учасників розгляду, свідків, особливості обставин вчинення кримінального правопорушення, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для вчинення у суді.

Крім того, загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у п. 79 правової позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, який і вбачає суд із розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, посилання сторони захисту на тривалість перебування обвинуваченого під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 в ході судового слідства, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити обвинуваченому ОСОБА_10 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів.

Крім того, адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заявив клопотання про звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо притягнення прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, оскільки прокурор порушує порядок звернення до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 встановлений КПК України.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали заявлене захисником ОСОБА_7 клопотання.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 ..

Суд, заслухавши клопотання захисника ОСОБА_7 , думки учасників кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Частиною 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про прокуратуру», дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Так, в судовому засіданні, захисником ОСОБА_7 не було доведено наявність в діях прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 ознак дисциплінарного проступку. Матеріали кримінального провадження, також, не містять відомостей про вчинення прокурором дисциплінарних проступків. При цьому, судом звертається увага на те, що доводи захисника зводяться лише до його незгоди з прийнятим прокурором процесуальним рішенням зверненням до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 193-203, 331, 369-372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Клопотання захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити запобіжний захід, обраний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 (шістдесят) днів за адресою: АДРЕСА_1 .

Доставити негайно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити з-під варти.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_9 :

- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу на це суду або прокурора;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за межі України;

- з`являтись до суду, прокурора на першу вимогу;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати працівників відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області поставити ОСОБА_9 на облік за місцем домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та повідомити про це суд.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю покласти на Відділ поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та Головне управління Національної поліції в Київській області.

Початок строку дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обчислювати з 05.07.2023 року до 02.09.2023 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на більш м`який - відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 05.07.2023 року по 02.09.2023 року, включно.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 про направлення ухвали суду до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо притягнення прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності залишити без задоволення.

Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 10 липня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3