Справа № 529/824/23
Провадження № 1-кп/529/210/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

секретаря c/з ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000328 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Улан-Батор Монголія, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , росіянин, громадянин України, з середньою технічною освітою, не одружений, не працюючий, не інвалід, військовозобов`язаний, не депутат, раніше неодноразово судимий, останнього разу: 02.10.2018 вироком Артемівським міськрайонного суду Донецької області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Згідно рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2022 звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 13 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

Відповідно до обвинувального акта, обвинувачений ОСОБА_5 близько 23 год. 00 хв. 11.04.2023 з метою крадіжки грошових коштів та продуктів харчування прийшов до житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та належить на праві власності ОСОБА_4 ..

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, який введено з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, який продовжений Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-ІХ від 07.02.2023 шляхом зриву навісного замка з дверей, проник до приміщення літньої кухні господарства, звідки викрав грошові кошти в сумі 650 гривень, а також пляшку олії «Запашна» об`ємом 2 літри, вартістю 100 гривень, які належать ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_5 викраденими грошовими коштами та продуктами харчування розпорядився на власний розсуд, тим самим довівши свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, до кінця та завдав тим самим потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 750 гривень.

Отже, вказаними умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 , на підставі письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 укладена угода про визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якій зазначені формулювання обвинувачення, його правова кваліфікація, вказано, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, беззастережно визнав свою винуватість у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, з проникненням в інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.

Також в угоді зазначене узгоджене прокурором і підозрюваним ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, із звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 КК України. Також сторони угоди погодилися з наслідками укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідками її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 просили затвердити угоду, обвинувачений вказав, що наслідки її укладення та невиконання йому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, матеріальна шкода їй відшкодована. Проти затвердження угоди не заперечує.

Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши сторін угоди, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо тяжких злочинів. При цьому укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором укладена щодо вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого завдана шкода потерпілій ОСОБА_4 , яка надала свою письмову згоду на укладення такої угоди.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що укладення угоди між сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові експертизи по кримінальному провадженню не проводились.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 376, 468, 472, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05.05.2023 між прокурором Диканської окружної прокуратури Полтавської області та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000328 від 13.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ полімерна пляшка з-під напою «Coca-Cola» об`ємом 2 л., яка на заповнена олією залишити ОСОБА_4 як власниці.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_5 та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд засудженим, його захисником з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1