Справа № 544/1908/23
Номер рядка звіту 387
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , яке обґрунтовано наступним. В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, тобто кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. ОСОБА_4 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Таким чином наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім цього обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст 17 Закону України «Про оборону України», ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Вказане також свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відтак, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.1, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Отже з метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження прокурор вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. Окрім цього, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408. 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Відповідно до абзацу 3 частини 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260,261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України. Тож, з урахуванням перелічених ризиків та обставин кримінального провадження сторона обвинувачення вважає за необхідне не визначати ОСОБА_4 розмір застави.

Прокурор у судовому засіданні своє клопотання підтримав, оскільки ризики, зазначені в клопотанні, продовжують існувати, просив клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисниця обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки в обвинуваченого є постійне місце проживання, яке відомо органу досудового розслідування і суду, до обвинуваченого ніколи раніше не застосовувалися примуси, вважає, що йому можна не обирати ніякі запобіжні заходи, обвинувачений виконає всі розпорядження суду, не буде ухилятися, впливати на свідків, не буде знищувати докази. Просила клопотання прокурора відхилити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку захисника та обвинуваченого, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст.333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Судом встановлено, що 30.06.2023 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28.08.2023.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, зазначає, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наразі продовжують існувати.

Оцінюючи наявність вказаних ризиків суд уважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, та пов`язаними із цим негативними для обвинуваченого наслідками.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

А тому суд уважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинуваченого та серйозність висунутого йому обвинувачення, характер висунутого обвинувачення, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім цього обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п. 1, 4 ст. 177 КПК України, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який, судом не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суду не надано.

При цьому, питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст.177, 178 КПК України шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, за наявності ознак того, що цього вимагають істинні вимоги суспільного інтересу, які в даному випадку переважають правило поваги до особистої свободи обвинуваченого.

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, а застосований запобіжний захід - тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Крім цього матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я.

Отже, у ході розгляду клопотання прокурора знайшло підтвердження наявність ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім цього, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України.

На підставі викладеного суд уважає необхідним продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тому, враховуючи те, що до суду не надходили клопотання від обвинуваченого, його рідних або інших осіб про врахування можливостей про внесення застави, суд вирішив не визначати розмір застави.

Керуючись ст.176-178, 183, 194, 331, 350, 372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Марківка Полтавського району Полтавської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 15 жовтня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , його захиснику, прокурору та направити до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 18.08.2023.

Суддя ОСОБА_1