Справа № 438/526/23
Провадження № 1-кп/438/75/2023
В И Р О К

іменем України

30 червня 2023 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000124 від 17 лютого 2023 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, з не повною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області від 03 лютого 2022 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування даного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 16 лютого 2023 року приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту між ним та його сестрою ОСОБА_5 вирішив умисно заподіяти ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, підійшов до своєї сестри ОСОБА_5 , умисно наніс останній один удар правою ногою у область живота, після цього, коли ОСОБА_5 почала захищатись та закривати своє тіло руками, ОСОБА_3 наніс ще два удари правою ногою у китицю правої руки, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи першої п`ястної кісти правої китиці, які по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я, що супроводжувалось діями, які мають ознаки фізичного домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII.

Таким чином, умисні та протиправні дії ОСОБА_3 за цим фактом, які виразились в умисному заподіянні своїй сестрі ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому основи першої п`ястної кісти правої китиці, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, які по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я, органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, відмовився від дачі показань у судовому засіданні, скориставшись своїм правом на підставі ст.63 Конституції України. У подальшому, надав показання суду, що розкаюється у вчиненому та надав суду показання, що заподіяв своїй сестрі потерпілій у справі ОСОБА_5 спершу один удар правої ноги у живіт. Після чого, коли потерпіла почала захищатись, прикриваючи тіло руками, наніс ще два удари правою ногою у китицю правої руки, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи першої п`ястної кісти правої китиці. Визнає, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Просить суд суворо не карати, обрати мінімальну міру покарання.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема:

даними висновку експерта за №57 від 17 лютого 2023 року, з якого вбачається, що в гр. ОСОБА_5 , 19-ти років, малось тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому основи першої п`ястної кіски правої китиці, який був спричинений дією тупого твердого предмету незадовго до звернення за медичною допомогою, можливо в час та при обставинах вказаних обстежуваною, та відноситься до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я (а.с.35);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22 лютого 2023 року та оглянутим під час судового розгляду DVD-R диском із відеозаписом вищезазначеного слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_5 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем вчинення злочину, показала за допомогою статиста, яким чином ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наносив тілесні ушкодження потерпілій близько 21 години 00 хвилин 16 лютого 2023 року, спершу удар правою ногою в ділянку живота, потім два удари правою ногою у китицю правої руки (а.с.45-50);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22 лютого 2023 року та оглянутим під час судового розгляду DVD-Rдиском із відеозаписом вищезазначеного слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем вчинення злочину, показала за допомогою статиста , яким чином її син ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження дочці свідка потерпілій ОСОБА_5 близько 21 години 00 хвилин 16 лютого 2023 року спершу удар правою ногою в ділянку живота, потім два удари правою ногою у китицю правої руки (а.с.51-56);

даними висновку експерта за №65 від 23 лютого 2023 року, з якого вбачається, що тілесні ушкодження, які були виявлені у гр-ки ОСОБА_5 , могли бути спричинені за обставин, зазначених у протоколі слідчого експерименту за її участі від 22 лютого 2023 року, та також за обставин зазначених у протоколі слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 22 лютого 2023 року (а.с.57-58);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22 березня 2023 року та оглянутим під час судового розгляду DVD-R диском із відеозаписом вищезазначеного слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_3 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем вчинення злочину, показав за допомогою статиста, нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 близько 21 години 00 хвилин 16 лютого 2023 року спершу удар правою ногою в ділянку живота, потім два удари правою ногою у китицю правої руки (а.с.64-67);

даними висновку експерта за №106 від 23 лютого 2023 року, з якого вбачається, що тілесні ушкодження, які були виявлені у гр-ки ОСОБА_5 , могли бути спричинені за обставин, зазначених у протоколі слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 від 22 березня 2023 року, та також за обставин зазначених у протоколі слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 22 лютого 2023 року (а.с.68);

даними висновку судово-психіатричного експерта №312 від07 квітня 2023 року , з якого вбачається що у період інкримінованих дій та на даний час хронічним психічним захворюваням та недоумством не страждав і не перебував у тимчасовому чи іншому хворобливому стані психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості межового характеру. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру(а.с.87-89);

Вказані докази суд визнає належними, допустимими та достовірними і такими, що підтверджуються також безпосередньо дослідженими в судовому засіданні процесуальними доказами, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 17 лютого 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 звернулась 17 лютого 2023 рокудо Дрогобицького РВП з письмовою заявою в якій просить прийняти міри до свого брата ОСОБА_3 , який 16 лютого 2023 року наніс тілесн ушкодження в області руки, в результаті чого отримала закритий перелом основи 1 п`ястної кістки. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.122 КК України. (а.с.35);

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд приймає до уваги визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, оскільки останній в судовому засіданні визнав той факт, що справді 16 лютого 2023 року умисно наніс потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому основи першої п`ястної кісти правої китиці, які по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я, що супроводжувалось діями, які мають ознаки фізичного домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, а саме спричинення потерпілій ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.122 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Зазначена позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Суд не погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність обставини у вищезазначених провадженнях, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Зокрема, основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к)

Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к та від 18.09.2019 у справі №№ 166/1065/18.)

Однак, у матеріалах зазначеного судового провадження стосовно ОСОБА_3 відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений розкаявся у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_3 , хоча і в подальшому надав визнавальні показання щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, однак лише внаслідок досліджених судом представлених стороною обвинувачення письмових доказів, лише після цього висловив жаль з приводу цього, осуду своєї поведінки, а також готовності нести покарання, що свідчить про відсутність критичної оцінки вчиненого та відповідно щирого каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визначеною ст.67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, законодавцем віднесено до нетяжких злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, раніше не судимого, має постійне місце проживання, не одружений, працевлаштований, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставин, які обтяжують покарання, наявність посередньої характеристики з місця проживання, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться на обліку лікаря-психіатра з 2018 року з діагнозом: Дисоціальний розлад особистості F60.2, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі, думку потерпілої ОСОБА_5 про обрання мінімального міри покарання, оскільки пробачила повністю обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, які пом`якшують покарання та наявності трьох обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

Крім цього, вироком Бориславського міського суду Львівської області від 03 лютого 2022 року обвинуваченого засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування даного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки нове кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим після постановлення вироку Бориславського міського суду Львівської області від 03 лютого 2022 року року, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання слід визначити за правилами передбаченими ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Речові докази у справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2023 року у справі за №442/2445/23 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строків досудового розслідування до 24 березня 2023 року.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 під час судового розгляду в даному кримінальному провадженні не обиралась.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 03 лютого 2022 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1