Справа № 199/6941/23
ВИРОК

іменем України

14.09.2023 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, кримінальне провадження № 0001034, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Болград, Одеської області, з вищою освітою, не одруженого, не маючого на своєму утриманні осіб, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 17.08.2023 о 18 годині 05 хвилин ОСОБА_4 знаходився у приміщенні АЗС №КГ 49, що належить ТОВ «ОККО-ЛАЙТ», та яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул.Любарського, 2-м, де на торгівельному прилавку з алкогольними виробами побачив коньяк«Hennessy» V.S об`ємом 0,7 л.

Вказаний коньяк ОСОБА_4 визначив предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а саме однієї пляшки коньяку «Hennessy» V.S об`ємом 0,7 л.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , цього ж дня, тобто 17.08.2023, о 18 годині 08 хвилин, перебуваючи у приміщенні АЗС № КГ 49, що належить ТОВ «ОККО-ЛАЙТ» яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського, 2-м, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою власної наживи, стоячи обличчям до прилавку з алкогольними виробами, з прилавку таємно викрав чуже майно (крадіжка) - одну пляшку коньяку «Hennessy» V.S об`ємом 0,7 л, вартістю 1445 гривень 78 копійок. яку сховав під футболку одягнену на ньому та почав утримувати її при собі.

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, до кінця, ОСОБА_4 , з корисливого мотиву, з метою власної наживи, тримаючи при собі одну пляшку коньяку «Hennessy» V.S об`ємом 0,7 л, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, та своїми умисними діями спричинив ТОВ «ОККО-ЛАЙТ» матеріальну шкоду на загальну суму 1445 гривень 78 копійок.

Після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, головуючим суддею було встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, постановлено питання обвинуваченому про те, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

На зазначене питання обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суд, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину він визнає в повному обсязі, бажає давати суду показання.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 349 КПК України головуючим суддею було запропоновано стороні обвинувачення та стороні захисту проголосити вступні промови.

При цьому, прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, підтверджують судові витрати.

Обвинувачений з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодився.

Судом у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, прокурор, обвинувачений зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Також, обвинувачений ОСОБА_4 на питання головуючого судді заявив, що така позиція є його волевиявленням, без стороннього на нього примусу або тиску з боку певної особи, домовленістю щодо яких не будь переваг. Він на теперішній час під дією наркотичних засобів, психотропної або сильнодіючою речовини не знаходиться, не знаходиться у хворобливому стані.

З огляду на вище наведене обвинуваченим, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначене ОСОБА_4 є не усвідомленим останнім, не відповідає його внутрішній волі, а процесуальна позиція обвинуваченого сформувалася під дією будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

З урахуванням встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України, на місці, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого; дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого; підтверджують судові витрати.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, з приміщення АЗС №КГ 49, що належить ТОВ «ОККО-ЛАЙТ», та яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського, 2-м, з торгівельного прилавку таємно викрав пляшку коньяку «Hennessy» V.S об`ємом 0,7 л, який в подальшому випив. Матеріальну шкоду він відшкодував повністю. У скоєному злочині кається.

Досліджуючи докази, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та які подані прокурором, судом встановлено наступне.

Як вбачається з довідки комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_4 в КП «ДБКЛПД» не знаходиться і раніше за архівною документацію не значиться. В реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться.

За повідомленням лікаря-психіатра Центру психіатричної допомоги дорослому та дитячому населенню КНП «КЛШМД» ДМР, ОСОБА_4 під наглядом не перебуває.

Як вбачається з довідки-характеристики голови квартального комітету №20, ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується нейтрально, з сусідами не конфліктує, аморальної поведінки не спостерігається.

З вимоги МВС України в м. Києві, ГУНП в Дніпропетровської та Одеській області слідує, що минулі судимості ОСОБА_4 погашені.

Відповідно звіту про фактичні витрати на проведення експертом ОСОБА_5 судово-товарознавчої експертизи № 3562/23 від 19.08.2023 року, вартість виконаної експертом роботи складає 260 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 337, п.1,2,3,4 ч.1 ст. 368 КПК України суд вважає доведеною поза розумним сумнівом, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та ОСОБА_4 винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином суд вважає, що дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням рішення в процесуальному документі суду.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Тобто, для вибору покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання суд враховує, що за даним кримінальним провадженням відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд вважає, що обставинами, які пом`якшують покарання, можливо визнати ту обставину, що обвинувачений в минулому не притягався до кримінальної відповідальності, оскільки минулі судимості ОСОБА_4 погашені, що кореспондується з приписом ч. 2 ст. 66 КК України.

Крім того, суд враховує інші обставини які пом`якшують покарання ОСОБА_4 ,

який свою провину визнав повністю; не перешкоджав слідству, активне сприяв розкриттю злочину - своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння кримінального правопорушення; щиро каявся та дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки, що характеризує його суб`єктивне ставлення як винної особи до вчиненого злочину, та означає, що обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві свідчення, висловив жаль з приводу вчиненого, негативно оцінював злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання; добровільно повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, про що свідчить письмова заява представника потерпілого.

В розумінні Кримінального кодексу України інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, належить до небезпечного, умисного тяжкого, корисливого кримінального правопорушення проти власності.

Призначаючи покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості злочину, який вчинив ОСОБА_4 , підвищену суспільну небезпеку злочину, характер та корисливий мотив злочину, враховуючи дані, які характеризують особу обвинуваченому, в цілому задовільного характеру, тому суд вважає, що необхідним та достатнім для виправленняОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами, є покарання яке пропонував прокурор призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням, та покласти на засудженого певні обов`язки, передбаченні ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь експерта ОСОБА_5 витрати на залучення експерта у загальному розмірі 260,00 гривень та складання висновку № 3562/23 від 19.08.2023 року.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368-371,373,374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки та покласти на засудженого обов`язки, передбаченніп.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь експерта ОСОБА_5 документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 260,00 гривень (висновок № 3562/23 від 19.08.2023 року).

У відповідності з п. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України оптичний диск із відеозаписом, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок обвинувачений, прокурор, можуть подати апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Учаснику судового провадження - потерпілому, якій не був присутній при проголошенні резолютивної частини вироку, - копію повного тексту вироку направити не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК), та він може подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії вироку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська.

Головуючий: суддя ОСОБА_1