Справа № 591/6525/18
Провадження № 1-кп/591/145/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 -

встановив :

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження №0001906 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п.1,5,7 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 263, ч.2 ст.125 КК України, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою відносно ОСОБА_7 .. Клопотання мотивоване тим, що встановлені під час обрання такого заходу ризики на даний час не зменшились та не відпали. Строк дії запобіжного заходу закінчується.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу підтримала.

Адвокат ОСОБА_6 з клопотанням не згоден, зазначив, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу не обґрунтоване, існування ризиків не доведено, а сама наявність підозри у скоєнні злочину не є підставою для продовження строку тримання під вартою, оскільки доводів на підтвердження обвинувачення не надано. Просить суд про зміну запобіжного заходу обвинуваченому і обрати більш м`який запобіжний захід застосувавши цілодобовий домашній арешт або заставу. Обвинувачений підтримав свого адвоката.

Суд, заслухавши учасників процесу, приходить до наступних висновків:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому строк вказаного запобіжного заходу продовжувався.

Суд вважає, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, один з яких віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, який не працює, постійного джерела доходів не має, намагався втекти від поліції під час затримання, свідчать, що існує реальний ризик його переховування від суду та вказує на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку. Так, останній розуміючи, що один із злочинів є особливо тяжким, а також вчинення ним злочинів проти життя та здоров`я значного коло осіб, може вчинити спроби направленні на переховування від суду. Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить також те, що ОСОБА_7 після вчинення злочину намагався втекти з місця подій та чинив опір працівникам поліції під час затримання.

Також, суд зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, його поведінку під час затримання, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про не обхідність продовження строку тримання під вартою, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, є ускладненим.

Також при встановленні наявності ризику впливу на потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України. З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та дослідження їх судом.

Стороною захисту не спростовано існування ризиків.

Суд вважає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність встановлених під час обрання такого запобіжного заходу ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, або підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Зважаючи на наведені обставини, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 199, 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

СУДДІ ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10