Справа № 350/123/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року селище Рожнятів

Слідчий суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову від 09.11.2022 про закриття кримінального провадження № 00000064 внесеного до ЄРДР 22.01.2022 -

установив:

Скарга поступила до суду 17.05.2023.

ОСОБА_3 просить скасувати постанову дізнавача СД відділення поліції №2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000004 внесеного до ЄРДР 20.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України.

Скарга мотивована тим, що кримінальне провадження № 0000004, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. З даною постановою про закриття кримінального провадження скаржник не згідний, вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного КПК України. У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії, внаслідок чого, висновок про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 є передчасним.

Під час дізнання не проведено необхідних слідчих (процесуальних) дій по встановленню всіх обставини, які мають значення для постановлення законного та обґрунтованого процесуального рішення на стадії досудового розслідування (дізнання).

У судове засідання скаржник не прибув, подав заяву, в якій просив скаргу розглянути у його відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) дізнавач - начальник СД відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 у судове засідання також не прибула. Надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за відсутності учасників судового провадження.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе клопотання розглянути у порядку визначеному ч.4 ст.107 КПК України - без фіксування за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Встановлено, що оскаржувану постанову було прийнято 09.11.2022, однак скаржник, вказує, що постанову ним отримано тільки 16.05.2023.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 304 КПК скарги на рішення слідчого можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Доказів отримання ОСОБА_3 оскаржуваної постанови раніше в матеріалах справи відсутні, тому приходжу до висновку, що дану скаргу подано із дотримання встановлених законодавством строків.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів вбачається, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції № 2 ( сел.Рожнятів) перебували матеріали кримінального провадження № 0000004, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2022, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України, яке закрито постановою дізнавача СД Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 09.11.2022.

За змістом ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як і ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: - зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; - мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Виходячи з правового аналізу даних норм у взаємозв`язку з приписами ст. 284 КПК України, можна прийти до висновку, що рішення слідчого у формі постанови про закриття кримінального провадження можливе після дослідження ним всіх обставин, оцінки ним кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та з відображенням в постанові результатів такої оцінки доказів.

Однак, постанова дізнавача СД Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 09.11.2022 про закриття кримінального провадження № 0000004, вказаним вимогам закону не відповідає.

Постанова не містить належного аналізу та оцінки доказів отриманих в результаті досудового розслідування.

Крім того, дізнавачем не вжито заходів та не проведено всіх необхідних та передбачених законом слідчих дій для здобуття нових доказів у кримінальному проваджені для встановлення суб`єкта вчинення злочину, а також його об`єктивної та суб`єктивної сторони.

Прийняте рішення про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, є необґрунтованим з правової точки зору, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження інспектором лише констатуються дані отримані під час досудового розслідування з показань свідків, потерпілої та висновку експертизи, але не дається оцінка доказам.

Із матеріалів скарги вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мав місце конфлікт, і ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження, але орган досудового розслідування вважає, що об`єктивних даних, та підтверджуючих фактів, що потерпілому були спричинені тілесні ушкодження саме діями ОСОБА_5 , окрім показань самого потерпілого не має.

Однак, якщо тілесні ушкодження ОСОБА_3 спричинив не ОСОБА_5 , то органу досудового розслідування належить дати відповідь коли, ким, і за яких обставин такі тілесні ушкодження заподіяні.

Згідно ст. 3 Конституції України, утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Право кожного на правову допомогу закріплено у ч. 1 ст. 59 Конституції України.

У статті 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, одним із яких є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, серед яких відповідно до п. 25 ч.1 ст. 3 КПК України є потерпілий.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Таким чином, забезпечення гарантованих Конституцією прав і свобод людини і громадянина у кримінальному судочинстві обумовлено не формальним визнанням особи тим чи іншим учасником кримінального провадження, а наявністю певних сутнісних ознак, що характеризують фактичне положення цієї особи як такої, що потребує забезпечення відповідного права.

Будь-яка гарантія кримінального процесу поширюється на кожного учасника кримінальних процесуальних правовідносин. Надання кожному, залученому до сфери кримінального судочинства можливості використовувати всі гарантії, передбачені у кримінальному процесі, є одночасно й умовою рівності всіх громадян перед законом та судом. Отже, захист прав потерпілого це сенс кримінального процесу.

Таким чином, захист прав потерпілого (жертви) випливає із загальних прав кожної людини, зокрема: право на рівний доступ до суду та рівність перед судом; право на відкритий судовий розгляд; право на судовий розгляд компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону тощо.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Виходячи з вищевикладеного, є передбачені законом підстави для скасування постанови начальника сектору дізнання відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 09.11.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000004, оскільки така перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 22, 26, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову від 09 листопада 2022 року винесену дізнавачем СД відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 00000064 внесеного до ЄРДР 20.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: