Справа №295/9951/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

скаржника в особі керівника ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» ОСОБА_4 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу представника ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» ОСОБА_5 на постанову про відмову у задоволенні клопотання,

ВСТАНОВИВ:

Представник ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із указаною скаргою, в якій зазначив, що 18.07.2023 року, слідчий Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання від 12.07.2023 року про визнання ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» потерпілим у кримінальному провадженні №0002713 від 18.11.2021 року. Вважає, що постанова від 18.07.2023 року є помилковою, безпідставною та передчасною, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що Технологічним коледжем КНУБА надані Головному управління Казначейської служби України в Житомирській області довідки про надходження у натуральній формі на СУМУ 459 299 гривень та на суму 31 357 гривень». Проте, відповідно до даних обліку Громадської організації «ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ», було передано благодійної допомоги на суму 1 059 052 гривень 42 копійки. Таким чином працівники Житомирського технологічного коледжу КНУБА шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділи наданою Громадською організацією «ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» благодійною допомогою у натуральній формі, попередньо в сумі не менше 400 000,00 гривень. Просив постанову від 18.07.2023 року слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання від 12.07.2023 року про визнання ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» потерпілим у кримінальному провадженні №0002713 від 18.11.2021 року скасувати та зобов`язати уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0002713 від 18.11.2021 року повторно у відповідності вимог КПК України розглянути заяву ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» від 12.07.2023 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги, просив задовольнити скаргу.

Представника скаржника адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив задовольнити скаргу. В подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував проти вимог скарги, просив відмовити у задовленні. В подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Слідчий суддя, вивчивши й дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та за якими надано право на оскарження. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Зі змісту доданих до скарги матеріалів вбачається, що керівник ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» ОСОБА_4 12.07.2023 року звернувся з заявою до групи слідчих Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про залучення до кримінального провадження №0002713 від 18.11.2021 року ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» як потерпілого.

Постановою від 18.07.2023 року, винесеною слідчим Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , в задоволенні клопотання від 12.07.2023 року про визнання ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» потерпілим у кримінальному провадженні №0002713 від 18.11.2021 року - відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження тощо. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Дослідивши постанову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 від 12.07.2023 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя доходить висновку, що слідчим належним чином не вмотивовано вказане рішення. Оскільки слідчим в оскаржуваній постанові не зазначено обставини, які є достатніми та очевидими для висновку про те, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано будь-якої шкоди з посиланнями на норми КПК України та КК України, з метою обґрунтування вказаних обставин, тому постанова підлягає скасуванню.

Стосовно вимог скарги в частині зобов`язання уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0002713 від 18.11.2021 року повторно у відповідності вимог КПК України розглянути заяву ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» від 12.07.2023 року вказати наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій та він, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий суддя зазначає, що при оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідну позицію висловив Касаційний кримінальний суд у постанові від 14 лютого 2023 року по справі № 405/680/22.

З системного аналізу перелічених норм випливає, що повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування визначені виключно нормами Кримінального процесуального кодексу України та чітко ним регламентовані. Чинним кримінально-процесуальним законодавством слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати конкретні вказівки (зобов`язання) прокурору, сдідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже прокурор та слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя не може переймати на себе функції слідства та зобов`язувати слідчого/прокурора задовольняти заявлені йому клопотання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

За таких обставин, вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 від 18.07.2023 року про відмову у задовленні клопотання керівника ЖМДГО «ВСЕ РОБИМО САМІ» ОСОБА_4 від 12.07.2023 року у кримінальному провадженні №0002713 від 18.11.2021 року.

У задоволенні решти вимог скарги, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1