Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002281 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 09 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, українця, неодруженого, дітей не має, непрацюючого, навчається на денному відділенні в Житомирському агротехнічному фаховому коледжі, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з нього на користь потерпілого ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень. Зазначає, що він не заперечує проти відшкодування моральної шкоди, але вважає, що суд не врахував вимоги розумності та справедливості та стягнув занадто велику суму у відшкодування моральної шкоди. Вказує, що судом першої інстанції також не враховано стан його здоров`я та майновий стан, те, що він є студентом, сиротою, не працює, власного житла не має, вибачився перед потерпілим та пропонував йому кошти на лікування. Посилається на те, що потерпілим не надано висновку судово-психологічної експертизи щодо розміру заподіяної моральної шкоди.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 09 лютого 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, в період іспитового строку покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування майнової шкоди 9505 гривень 11 коп., у відшкодування моральної шкоди 45 000,00 гривень та судові витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 25.10.2022 близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебував у приміщенні коридору гуртожитку АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт із раніше знайомим ОСОБА_9 .

В цей день, час, місці та за вказаних обставин, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та перебуваючи позаду, кулаком правої руки наніс останньому один удар в ділянку нижньої щелепи зліва, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи зліва в проекції 8-го нижнього зуба, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме: заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Потерпілий та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статті 374 КПК України. При цьому відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого ними злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутності обставин що обтяжують його покарання.

Призначене обвинуваченому покарання ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Колегія судді не погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції не було враховано дані про його особу, майновий стан, те, що він є студентом, сиротою, не працює, власного житла не має, вибачився перед потерпілим та пропонував йому кошти на лікування.

Так, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З вироку суду вбачається, що при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції належним чином обґрунтував свої висновки, врахував обставини кримінального правопорушення, те, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілому заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, він перебував на стаціонарному лікуванні, переніс хірургічне втручання (вставили пластину на нижню частину щелепи) та втратив кілька здорових зубів, також враховано дані про особу обвинуваченого, на які посилається останній в апеляційній скарзі, те, що до досягнення повноліття він перебував під опікою, навчається та щомісячно отримує стипендію близько 7000 грн., та з урахуванням принципів розумності та справедливості суд дійшов висновку, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 45 000 грн. буде відповідати моральним та фізичним стражданням потерпілого, а також негативним змінам у його житті.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Крім того, колегія суддів враховує, що з часу події - 25.10.2022 року обвинуваченим не відшкодовано ні майнова, ні моральна шкода, а висловлюються лише намагання її відшкодувати.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що потерпілим не надано висновку судово-психологічної експертизи щодо розміру заподіяної моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.242 КПК України експертиза для визначення розміру немайнової шкоди не є обов`язковою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином мотивовано розмір спричиненої потерпілому моральної шкоди, яка спричинена ушкодженням здоров`я внаслідок неправомірних дій обвинуваченого та визначено її розмір з урахуванням принципу розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що вирок суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: