Справа № 601/1659/23
Провадження №1-кп/601/186/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Кременецького районного суду Тернопільської області кримінальне провадження за №0000140, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 червня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,6694 га з кадастровим номером :05:001:0051 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Кременецький район, с. Кімната.

Так, ОСОБА_3 з 26.12.2017 є власником вищевказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства та в період часу з травня по серпень 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи вимого чинного законодавства, а саме:

-ст.14, ч.6 ст.41 Конституції України, згідно яких право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Використання власності не може завдавати шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі;

-підпунктів «а», «б», «г» та «ж» ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України, відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначення, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі, а також за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни не власником земельної ділянки , коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф;

-ч.2, абз.2 ч.5 ст. 20 Земельного кодексу України, згідно яких зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього кодексу;

-ч.1 ст. 23 Земельного кодексу України, відповідно до якої землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання;

-ст. 162 -164 Земельн6ого кодексу України, згідно яких охорона земель це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості грунтів, підвищення продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Завданнями охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель. Охорона земель включає: обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування; захист сільськогосподарських угідь від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб; захист земель від несприятливих природних і техногенних процесів; консервацію деградованих сільськогосподарських угідь. Порядок охорони земель встановлюється законом:

-ст. 166 Земельного кодексу України, відповідно до якої рекультивація порушених земель це комплекс організаційних, технічних і біотехнологічних заходів, спрямованих на відновлення грунтового покриву, поліпшення стану та продуктивності порушених земель. Землі, які зазнали змін у структурі рельєфу, екологічному стані грунтів і материнських порід та у гідрологічному режимі внаслідок проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, підлягають рекультивації. Для рекультивації порушених земель, відновлення деградованих земельних угідь використовується грунт, знятий при проведенні гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, шляхом його нанесення на малопродуктивні ділянки або на ділянки без грунтового покриву;

- ст. 168 Земельного кодексу України, відповідно до якої грунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення грунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади. Що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, крім передбачених випадків, у яких зняття та перенесення грунтового покриву земельних ділянок здійснюється виключно на підставі робочого проекту землеустрою. При здійсненні діяльності, пов`язаної з порушенням поверхневого шару грунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару грунту та внесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей;

-ст. 35 Закону України «Про охорону земель» (надалі-Закон), відповідно до якої власники і землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок, при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного і природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу;

-ст. 36 Закону, згідно якої охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб. Зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом;

-ст. 37 Закону, відповідно до якої власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно - правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється;

-ст. 52 Закону, згідно якої рекультивації підлягають землі, які зазнали зміни у структурі рельєфу, екологічному стані ґрунтів і материнських порід та в гідрологічному режимі внаслідок проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт. При проведенні гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних з порушенням ґрунтового покриву, відокремлена ґрунтова маса підлягає зняттю, складуванню, збереженню та перенесенню на порушені або малопродуктивні земельні ділянки відповідно до робочих проектів землеустрою. При знятті ґрунтового покриву здійснюється пошарове зняття і роздільне складування верхнього, найбільш родючого шару ґрунту, та інших прошарків ґрунту, відповідно до структури ґрунтового профілю, а також материнської породи. Об`єм ґрунтової маси, що підлягає зняттю і роздільному складуванню, визначається в робочих проектах землеустрою. Рекультивація земельних ділянок здійснюється шляхом пошарового нанесення на малопродуктивні земельні ділянки або ділянки без ґрунтового покриву знятої ґрунтової маси, а в разі потреби - і материнської породи в порядку, який забезпечує найбільшу продуктивність рекультивованих земель. Роботи із зняття, складування, збереження та нанесення ґрунтової маси на порушені земельні ділянки здійснюються за рахунок фізичних та юридичних осіб, з ініціативи або вини яких порушено ґрунтовий покрив, а роботи з нанесення знятої ґрунтової маси на малопродуктивні землі здійснюються за бажанням власників або землекористувачів, у тому числі орендарів цих земельних ділянок за їх рахунок, здійснив безгосподарське використання земель шляхом виведення земель із сільськогосподарського обороту, порушення структури ґрунту.

Так, будучи належним користувачем земельної ділянки, що за адресою: Тернопільська область, Кременецький район, с. Кімната, площею 0,6694 га з кадастровим номером :05:001:0051, яка згідно класифікатора видів цільового призначення земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, в період з травня 2017 року по серпень 2017 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , діючи умисно, ігноруючи вимоги ст.96, 20, 186-1 Земельного кодексу України, достовірно знаючи про вид цільового призначення земельної ділянки, без відповідних дозвільних документів на проведення робіт та без проведення змін цільового призначення земельної ділянки, зняв верхній шар ґрунту, утворивши заглиблення, яке заповнив водою, чим створив штучну водойму площею 0,6694 га.

Тобто, дії ОСОБА_3 призвели до зміни рельєфу та утворення штучної водойми, внаслідок чого частина земельної ділянки площею 06694 га виведена з сільськогосподарського обороту та подальше її використання за цільовим призначенням, а саме для використання в якості земель сільськогосподарського призначення - неможливе.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 254 КК України як безгосподарське використання земельної ділянки, що спричинило порушення структури грунту та виведення частини земельної ділянки з сільськогосподарського обороту.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України та просив закрити кримінальне провадження.

Прокурор проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження не заперечувала.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає за необхідне задовольнити заявлене клопотання та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 254 КК України на підставі ст. 49 КК України, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України та ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінального проступку.

З обвинувального акту слідує, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, тобто з травня по серпень 2017 року, минуло понад п`ять років.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано даних про ухилення обвинуваченого від слідства та суду, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку. Дані обставини обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі, він підтримує заявлене клопотання.

За таких обставин, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 254 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

На підставі ст. 12, 44, 49, 254 КК України, керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали оголошено о 15 годині 00 хвилин 02.08.2023.

Головуючий