ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1047/23 Справа № 185/2065/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізюм, Харківської області, громадянина України непрацюючого, розлученого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року було задоволено клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000228 від 13.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України.

Продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 17 год. 23 хв. 13.05.2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Рішення суду обґрунтовано тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному був обраний з метою запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2023 року встановлено наявність зазначених ризиків, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України.

При вирішенні питання про продовження строку дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою окрім зазначеного та тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, слідчий суддя врахував характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя підозрюваного, його зв`язки з суспільством. Так, підозрюваний ОСОБА_8 є особою, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочином, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, розлучений, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, раніше не судимий.

Заявлені прокурором та встановлені ухвалою слідчого судді від 15.02.2023 року ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились та не перестали існувати, і в разі застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожу ОСОБА_8 , підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих по даному кримінальному провадженню, а відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не застосовує можливість внесення застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що на даний момент часу кардинально змінилися обставини справи, і ризиків, які зазначені в ухвалі суду, не існує, його підзахисний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, визнає.

Жоден з ризиків, які вказані у клопотанні прокурора, не знайшли свого підтвердження і їх існування базується лише на припущеннях сторони обвинувачення, оскільки з моменту скоєння злочинів, які інкримінуються його підзахисному, він мав теоретичну можливість залишити місце проживання та переховуватись від органів, які проводять досудове розслідування, але нікуди не тікав і не переховувався. Події, про які йдеться в матеріалах, доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу, мали місце у 2017 році, проте за 5 років не знайшлося жодного доказу про намагання ОСОБА_8 переховуватись від органів, які проводять досудове розслідування. Більш того, підзахисний повернувся в Україну з Чеської республіки за кілька днів до його затримання. Також від жодного свідка не надходило до правоохоронних органів заяв про незаконний вплив з боку його підзахисного, а ризик вчинення кримінальне правопорушення, на думку апелянта, може стосуватися кожної людини взагалі при настанні певних умов, але це не означає, що всіх людей потрібно ізолювати від суспільства. Тобто, вказаний ризик захисник також вважає не доведеним.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора про заперечення проти задоволення апеляції та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновки суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 обґрунтовані та підтверджуються матеріалами справи.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000228 від 13 лютого 2023 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України.

13.02.2023 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, а 14.02.2023 року - про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2022 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13 квітня 2023 року з метою запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які наразі не зменшились та не перестали існувати.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року було задоволено клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000228 від 13.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України, та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 17 год. 23 хв. 13.05.2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційним переглядом встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України, оскільки наведені прокурором обставини дають достатні підстави для такого висновку, а доводи захисника та твердження підозрюваного щодо необґрунтованості підозри мають характер суб`єктивної оцінки зацікавленої особи і є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу чи його продовження має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, і ця обгрунтованість повністю була встановлена слідчим суддею під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтверджена судом при продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу і за результатами апеляційного перегляду в колегії суддів немає підстав ставити під сумнів зазначений висновок слідчих суддів.

До того ж, необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Отже, колегія суддів з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, міцності соціальних зв`язків останнього, віку та стану його здоров`я, зокрема, відсутності відомостей щодо наявності в нього захворювань, які виключали б тримання під вартою, доходить висновку про те, що позиція слідчого судді стосовно продовження ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, є в даному випадку обґрунтованою та оцінює доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.

Вищезазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, за відсутності підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування, а тому в даному випадку не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту за результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3