Справа № 450/3442/23 Провадження № 1-кп/450/429/23
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

15 серпня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора Жовківської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання прокурора Жовківської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 в межах кримінального провадження за ч. 2 ст. ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000016 від 10 січня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо:

обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Львів, проживаючий без місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з неповно середньою освітою, не працюючий, не депутат, раніше судимий востаннє 10.12.2020 Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 13.05.2022 звільнений з ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46)»

в с т а н о в и в:

суб`єкт звернення просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю, м. Львова, , громадянину України, українцю, проживаючого без визначеного місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час утримується в ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19», запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого без визначеного місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 60 днів.тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю визначення розміру застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520,00 грн.

Прокурор клопотання підтримав, просить суд його задоволити з наведених у письмовому клопотанні підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 клопотання прокурора заперечили щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Проаналізувавши матеріали клопотання судом встановлено такі обставини:

стороною обвинувачення ОСОБА_4 ставиться в провину таке: ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, востаннє 10.12.2020 Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 13.05.2022 звільнений з ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», тобто маючи непогашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.

Так, y невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, з метою залякування ОСОБА_7 , шляхом підпалу транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї господарства, що розташоване по АДРЕСА_2 за місцем реєстрації ОСОБА_7 до ОСОБА_4 звернулась особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, на що ОСОБА_4 надав згоду.

Так, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою в групі осіб разом із особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження,09 січня 2023 року у вечірній час доби, точної години досудовим розслідуванням не встановлено, на автомобілі марки «Volswagen» моделі «Passat B7» реєстраційний номер НОМЕР_2 , прибули у с. Борщовичі, Львівського району, Львівської області, де оглянули прилеглу територію та сусідні вулиці для безпечного підходу та відходу після вчинення злочину, після чого покинули вищевказаний населений пункт.

У подальшому, реалізуючи спільний кримінальний протиправний намір, направлений на пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, ОСОБА_4 разом із особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, на невстановленому досудовим розслідуванням транспортному засобі, 10.01.2023 приблизно о 04:00 год. прибули у с. Борщовичі, Львівського району, Львівської області, та зупинилися неподалік господарства за місцем реєстрації ОСОБА_7 , де проживає його батько ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_4 взявши із собою заздалегідь підготовлену пластикову каністру із запалювальною сумішшю, відправився до вищевказаного господарства, а особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, залишилась в автомобілі та спостерігала за навколишньою обстановкою.

Після чого, ОСОБА_4 10.01.2023 о приблизно о 04:15 год, зайшовши через хвіртку воріт на подвір`я господарства, що розташоване по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 та, маючи спільний злочинний умисел спрямований на пошкодження транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у законному користуванні останнього, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, облив бензином із пластикової каністри передню частину автомобіля та за допомогою стороннього джерела запалювання, здійснив підпал вказаного нафтопродукту, внаслідок чого, відкрите полум`я охопило передню частину автомобіля, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 140 180, 24 грн (сто сорок тисяч сто вісімдесят гривень, двадцять чотири копійки).

Після чого, ОСОБА_4 та особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, місце вчинення кримінального правопорушення покинули.

Ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19.05.2023 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та у подальшому 06.07.2023 підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 26 липня 2023 року. Строк дії ухвали слідчого судді до 26 липня 2023 року включно. У відповідності до положень ст. ст.182, 183 КПК України визначено підозрюваному заставу в розмірі 142252,00 грн.

Обґрунтованість підозри та висунутого обвинувачення ОСОБА_4 в інкримінованому злочині підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , висновком експерта від за результатами авто товарознавчої експертизи, висновком експерта за результатами експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів, висновком експерта від за результатами експертизи нафтопродуктів і паливно- мастильних матеріалів, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, показами самого підозрюваного ОСОБА_4 , а також іншими здобутими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджують ці обставини.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а саме: ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК Ураїни, за який відповідно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді цього клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає, що прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої обвинуваченому.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу обвинуваченому суд погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, з`ясовано, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності в тому числі за кримінальні правопорушення проти власності, не працюючий, а відтак не має законних засобів для існування, за місцем проживання характеризується негативно, розлучений тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Суд враховує і тяжкість покарання за вчинений злочин, яке можливе у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років позбавлення волі. Тому, обвинувачений може вжити заходів з метою переховування від суду.

Ухвалою Пустомитівського районного суду від 25.07.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, тобто до 23.08.2023 року, включно.

Визначено обвинуваченому, заставу у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520,00 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять гривень 00 копійок) гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків вчинення злочину, відсутність офіційного працевлаштування, стабільного доходу не отримує, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, відсутність зареєстрованого місця проживання, раніше неодноразово судимого, що слугує підтвердженням негативної процесуальної поведінки обвинуваченого, у суду є достатні підстави вважати, що такий може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

В клопотанні про зменшення розміру застави обвинувачений покликається, що він (обвинувачений) щире кається у вчиненні злочину та ним відшкодовано шкода потерпілому.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому, суду слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, для особи, щодо якої застосовано заставу, щоб остання не перешкоджала встановленню істини у кримінальному провадженні.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; "професійне середовище" підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Таким чином з врахуванням вищенаведеного, з врахування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які були встановлені під час розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу та продовження існування яких не спростовано стороною захисту, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу в частині визначення розміру застави підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, хоч під час розгляду цього клопотання стороною захисту і не доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, перестали існувати, більше того, на переконання суду, вони продовжують існувати і надалі, однак, суд вважає, що визначений розмір застави обвинуваченому, слід змінити, з врахуванням вимог зазначених в ч. 4 ст. 182 КПК України та визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), оскільки такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, а також буде пропорційним, співмірним заходом, який не становитиме надмірний тягар. Такий розмір з урахуванням майнового стану обвинуваченого та його індивідуальних обставин зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження.

Таким чином з огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , відсутність офіційного працевлаштування, відсутність зареєстрованого місця проживання, відсутність стійких соціальних зв`язків, який раніше неодноразово судимий, що слугує підтвердженням негативної процесуальної поведінки обвинуваченого, інші обставини, суд вважає, що останньому, слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок) гривень.

Щодо клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який, у зв`язку з тим, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи, потребує стаціонарного лікування, 2-х сторонній туберкольоз легень, то таке є невмотивоване та задоволенню не підлягає, оскільки ризики які зазначені при обранні запобіжного заходу на момент розгляду даного клопотання у підготовчому судовому засіданні не відпали, а також не надано доказів на підтвердження вищевказаних обставин, зокрема медичної документації, тому суд приходить до висновку, що підстави для зміни обвинуваченому такого запобіжного заходу як тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 233-236, 309 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, - задоволити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 13.10.2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_4 , заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що він має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі. У випадку внесення застави у встановленому цією ухвалою розмірі ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У випадку внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_4 буде покладено обв`язки:

прибувати до слідчого та суду із встановленою періодичністю, визначеною слідчим чи суддею;

не відлучатись із Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 13.10.2023 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ «Львівської установи виконання покарання № 19» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1