єдиний унікальний номер справи 546/747/23
номер провадження 1-кп/546/106/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000116, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 18 березня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не депутата, не інваліда, військовослужбовця, місце проходження військової служби військова частина НОМЕР_1 , кулеметник 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 14-ої стрілецької роти 4-го стрілецького батальйону, військове звання рядовий, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

У 2022 році, точного часу та дати не встановлено, у ОСОБА_4 з метою отримання можливості керування транспортним засобом, всупереч вимог Закону України «Про дорожній рух» та Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511), виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення водія з метою подальшого його використання

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у 2022 році, точного часу та дати не встановлено, в мережі Інтернет, за попередньою домовленістю з невстановленою під час досудового розслідування особою, надіслав їй фотокартку із власним зображенням, з метою виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на ім`я третьої особи, при цьому цілком усвідомлюючи, що не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке має складатися, видаватися, посвідчуватися повноваженими (компетентними) особами органів державної влади у відповідності до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511).

У подальшому, невстановлена під час досудового розслідування особа, використовуючи надану ОСОБА_4 фотокартку із його власним зображенням, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане, згідно його змісту, 05.09.2020 ТСЦ 3541 на ім`я ОСОБА_6 , після чого передала його поштою для подальшого використання ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-23/4961-ДД від 22.03.2023, наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії та номеру: НОМЕР_3 на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «КВІ №257417, Зам. 18-3162 РС Ukraine 03.2020», заповнений на ім`я ОСОБА_6 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою.

У подальшому, ОСОБА_4 17.03.2023 близько 18:05 год, керував легковим автомобілем Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , є ОСОБА_7 , рухаючись по вул. Покровській в м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, де поблизу будинку № 28 його зупинили працівники поліції.

У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, з метою підтвердження свого права керування транспортним засобом, а саме - посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого, згідно його змісту, 05.09.2020 ТСЦ 3541 на ім`я ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Дніпропетровській області, в якому зазначено, що ОСОБА_6 має право на керування транспортними засобами категорії «А», «В» та «С».

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час перевірки у нього документів надав працівникам поліції для ознайомлення та, відповідно, засвідчення свого права керування транспортним засобом, завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого, згідно його змісту, 05.09.2020 ТСЦ 3541 на ім`я ОСОБА_6 , використавши у такий спосіб завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-23/4961-ДД від 22.03.2023, наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії та номеру: НОМЕР_3 на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «КВІ №257417, Зам. 18-3162 РС Ukraine 03.2020», заповнений на ім`я ОСОБА_6 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

У судове засідання з`явилися прокурор та обвинувачений.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та беззастережно, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують його особу та що стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Учасники кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого та що стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, підтвердивши факт їх скоєння. Пояснив, що події, а також час, місце та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, описані в обвинувальному акті, викладені вірно, відповідають дійсності, та він їх в повному обсязі підтверджує.

Вказав, що, цілком усвідомлюючи свої протиправні дії, десь влітку 2022 року замовив невідомій особі, яку за допомогою інтернет-ресурсу, виготовлення підробленого посвідчення водія на прізвище, ім`я, по-батькові іншої особи, оскільки державним виконавцем був обмежений у праві керування транспортними засобами внаслідок заборгованості зі сплати аліментів. Невідомій особі він, сфотографувавшись на телефон, переслав свою фотографію та після отримання підробленого посвідчення через «Нову пошту», здійснив оплату 8000 грн.

В подальшому у березні 2023 року, точної дати не пам`ятає чи 11, чи 17 числа, керував легковим автомобілем, який на законних підставах перебуває у користуванні його дружини, по центральній вулиці, назву якої не пам`ятає, у м. Решетилівка, де його зупинили працівники патрульної поліції, при цьому не оспорюючи встановлені досудовим розслідування час, дату та місце. На вимогу працівників поліції він пред`явив їм посвідчення водія, усвідомлюючи те, що воно підроблене, оскільки у встановленому законом порядку він його не отримував, а придбав. Вказав, що розраховував на те, що працівники поліції не будуть перевіряти посвідчення водія. Щиро розкаявся у скоєному, висловив осуд своєї поведінки, запевнив суд, що подібне в подальшому не повториться, просив суворо не карати.

Суд, допитавши обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України КК України.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1 ст. 65 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, кримінальним законом віднесено до категорії кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК України).

Дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень та активне сприяння у їх розкритті. Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, який у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, вперше вчинив кримінальні правопорушення та притягується до кримінальної відповідальності, ставлення до скоєного, щирий осуд своєї поведінки, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, що його обтяжують, враховуючи думку прокурора що міри покарання, а також загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку за необхідне призначити покарання у виді штрафу, визначивши остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та соціальної реабілітації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі постанови про призначення судової технічної експертизи експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України проведено експертизу та надано висновок № СЕ-19/117-23/4961-ДД від 22.03.2023. Розмір процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта, становить 1321,46 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Постановою старшого дізнавача СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 18 березня 2023 року у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 05.09.2020 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому міститься зображення обличчя ОСОБА_4 . Речвоий доказ приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2023 накладено арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 05.09.2020 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому міститься зображення обличчя водія автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , визначено зберігати посвідчення водія при матеріалах кримінального провадження.

Питання щодо речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України, вирішивши питання щодо скасування арешту згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 70 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, ч.3 ст. 349, 368-370, 373, 374, 394, 395, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок);

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 1321,46 грн (одна тисяча триста двадцять одна гривня 46 копійок).

Речові докази по справі, а саме:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 05.09.2020 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому міститься зображення обличчя ОСОБА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Скасувати арешт з посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 05.09.2020 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому міститься зображення обличчя ОСОБА_4 , який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Згідно зі ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини вироку проголошені судом на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1