Справа №297/3628/22
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

16 травня 2023 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_9 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Берегівської окуржної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 17 жовтня 2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, судимого вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2019 року за ч. 3 ст. 185, із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки і 6 місяців позбавлення волі, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

встановив:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 17 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 17.10.2022, в невстановлений точний час, в період з 17 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв., знаходячись в АДРЕСА_2 , біля виходу з території автовокзалу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, підійшов до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наніс останньому один удар правою ногою в область лівого стегна, внаслідок чого малолітній ОСОБА_6 впав на землю, після цього ОСОБА_5 наніс ще один удар в область лівого стегна ОСОБА_6 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синців лівого стегна, які згідно з висновку експерта №68/Б від 24.10.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, та продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність, та суспільну небезпечність, ОСОБА_5 силоміць відібрав у малолітнього ОСОБА_6 наплічний рюкзак, з якого відкрито викрав мобільний телефон темно-синього кольору, марки «ULEFONE», моделі «S-11», вартість якого згідно висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 18.10.2022 становить 1650 гривень та грошові кошти в розмірі 300 гривень, чим у такий спосіб спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1950 гривень.

Так, ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

23 березня 2023 року, через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000436 від 17 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком на шістдесят днів, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, мотивоване тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово був продовжений, а востаннє ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2023 року, до 00 год. 14 хв. 22 травня 2023 року. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, а в разі доведення його вини в ході судового розгляду, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, зокрема:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, про наявність даного ризику свідчить і той факт, що обвинувачений схильний переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2022 у справі №297/2132/17, в якій ОСОБА_5 є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до останнього було застосовано привід, оскільки обвинувачений належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового розгляду апеляційним судом, проте, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив;

- згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, може вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим, свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів, і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких. Крім того, існує значний ризик впливу зі сторони обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілого, з метою зміни його показань в межах кримінального провадження, збільшує ризик і той факт, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є малолітня особа;

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки будучи засудженим за вироком Берегівського районного суду від 05.12.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, а в подальшому звільненим з місць позбавлення волі 12.08.2022, останній на шлях виправлення він не став та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення проти власності, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі, вже через 2 місяці вчинив нове умисне кримінальне правопорушення. Крім того, відносно ОСОБА_5 ухвалено обвинувальний вирок Берегівського районного суду Закарпатської області у справі № 297/2132/17 за ч. 2 ст. 186 КК України. Проте, даний вирок не набрав законної сили, оскільки переглядається судом апеляційної інстанції.

На думку сторони обвинувачення вказані ризики дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 не бажає стати на шлях виправлення та в подальшому вчинятиме нові кримінальні правопорушення.

З часу застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою вищезазначені ризики не зникли, не зменшились та наявні до цього часу.

У зв`язку з вищевикладеним, єдиним запобіжним заходом, який слід застосувати до обвинуваченого є тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вказані обставини, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, з урахуванням наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, віку та стану здоров`я обвинувачуваного, прокурор просив продовжити відносно ОСОБА_5 строк дії запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав, з підстав, зазначених в такому та пояснив, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово було продовжено, а востаннє ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2023 року до 00 год. 14 хв. 22 травня 2023 року. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Разом з тим, ризики, за яких відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати. Так, на думку сторони обвинувачення, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення від семи до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, який є малолітнім, на свідків, та на інших учасників кримінального провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, будучи засудженим за вироком Берегівського районного суду від 05.12.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України, останній на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення проти власності. Ствердив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, встановленим під час досудового розслідування. Просив клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під ватою на інший, не пов`язаний з ізоляцією його від суспільства.

Захисник ОСОБА_4 вважав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного занадто суворим запобіжним заходом. Разом з тим, ствердив, що його підзахисний не має наміру ухилятися від суду, а тому просив змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з ізоляцією його від суспільства.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 не заперечили проти продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, потерпілого та його законного представника, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави (а.с. 63-67).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2022 року, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 00 год. 14 хв. 10 лютого 2023 року, з правом внесення застави в розмірі 214 720 грн. (а.с. 93-99).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2023 року, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 00 год. 14 хв. 03 квітня 2023 року, з правом внесення застави в розмірі 214 720 грн. (а.с. 139-146).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2023 року, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 00 год. 14 хв. 22 травня 2023 року, з правом внесення застави в розмірі 214 720 грн. (а.с. 196-202).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що такий обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі строком від семи до десяти років, який, згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 4 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В ході судового розгляду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення від семи до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду та має реальні можливості покинути територію України.

Також, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого, який є малолітнім, його законного предстаника, свідків та інших учасників даного кримінального провадження, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів в ході судового розгляду кримінального провадження чи відмови від дачі таких.

Разом з тим, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки будучи засудженим вироком Берегівського районного суду від 05.12.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, а в подальшому звільненим з місць позбавлення волі 12.08.2022, останній на шлях виправлення він не став та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення проти власності.

Так, на думку суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд враховує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області було встановлено наявність вищевказаних ризиків, у зв`язку з чим, ухвалою слідчого судді від 19.10.2022 відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 63-67).

Наявність вказаних ризиків було встановлено також і ухвалами Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2022 року, від 03 лютого 2023 року, та від 24 березня 2023 року, якими обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с. 93-99, 139-146, 196-202).

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вказані ризики не зменшились та продовжують існувати.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку суду, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якому обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, його законного представника, свідків та інших учасників кримінального провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що відсутні підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, як просила сторона захисту, оскільки застосування такого буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, встановленим в ході розгляду даного клопотання.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наведених обставин, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та враховує, що ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2022 року, відносно останнього було застотовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а тому, вважає визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (а.с. 63-67).

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату її закінчення в межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 17 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - задоволити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 00 год. 14 хв. 14 липня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільненим з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до прокурора та суду;

- не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні №0000436 від 17.10.2022, зокрема, із потерпілим, та особами які були понятими при проведенні огляду місця події;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали закінчується о 00 год. 14 хв. 14 липня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та надіслати начальнику відділу ДУ "Закарпатської УВП №9" та начальнику Берегівського РВП ГУНП України в Закарпатській області для виконання.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_8