Справа № 308/9751/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000116 від 16.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , просить в порядку ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений на планшетний комп`ютер марки «Apple», моделі «ipad», сірого кольору, власником якого є ОСОБА_4 , та на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2023 року по справі №308/9989/23, провадження №1-кс/308/2692/23.

Адвокат ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду подали заяву про розгляду їх відсутності, клопотання підтримують та просять його задовольнити з мотивів, викладених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечив щодо задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано ухвалою суду за клопотанням власника майна або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000116 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 29.06.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні №0000116, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України, накладено арешт на майно, яке 19.06.2023 року тимчасово вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: чорнові записи на шести аркушах, записники синього кольору з чорновими записами, копії документів з чорновими записами на п`ятдесят сім аркушах, планшет марки «Apple», моделі «ipad», сірого кольору.

Метою накладення арешту на майно, а саме: чорнові записи на шести аркушах, записники синього кольору з чорновими записами, копії документів з чорновими записами на п`ятдесят сім аркушах, планшет марки «Apple», моделі «ipad», сірого кольору, відповідно до ухвали слідчого судді від 29.06.2023 року було збереження речових доказів у відповідності до вимог КПК України.

Клопотання адвоката аргументовано тим, що планшет марки «Apple», моделі «ipad», сірого кольору вже досить тривалий час перебуває у володінні органу досудового розслідування, і у слідчого було достатньо часу для проведення сіх необхідних процесуальних дій із використанням вказаного майна.

Варто зазначити, що в кримінальному провадженні існує два види інтересів: суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції; особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так, у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, враховуючи, що даний планшет марки «Apple», моделі «ipad», сірого кольору визнаний речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, яке наданий час не розглянуто, обвинувальний акт до суду не передано /відповідні дані у матеріалах клопотання відсутні/, прокурором не наведено підстав для необхідності подальшого застосування арешту майна, слідчий суддя вважає за доцільне скасувати арешт на вищевказаний планшет та передати його власнику.

Таким чином, клопотання про скасування арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст174, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт на планшетний комп`ютер марки «Apple», моделі «ipad», сірого кольору, власником якого є ОСОБА_4 , на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2023 року по справі №308/9989/23, провадження №1-кс/308/2692/23.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6