Справа № 603/222/23
Провадження № 1-кп/603/37/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2023 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська кримінальне провадження №0000060 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 року

за обвинуваченням ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження №0000060 від 18.04.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

На стадії підготовчого судового засідання потерпілою ОСОБА_5 подано до Монастириського районного суду Тернопільської області клопотання про відмову від підтримання приватного обвинувачення та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , просить справу розглянути без її участі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав та зазначив, що він та потерпіла проживають однією сім`єю, порозумілися, тому потрібно надати їм можливість все врегулювати мирно.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти заявленого клопотання про закриття кримінального провадження. Зазначив, що відповідно до ст. 477 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 дійсно відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення. Однак, відповідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення пов`язаного з домашнім насильством не може бути закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд, у контексті розгляду вказаної заяви потерпілої, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що кожен доказ не має наперед встановленої сили, дійшов наступних висновків.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України.

Відповідно до установлених фактичних обставин досудовим розслідуванням 15.04.2023 року близько 22 год 00 хв між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які перебували по місцю спільного проживання у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на умисне завдання удару ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 15.04.2023 року близько 22 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю свого проживання у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та їх наслідки, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки по обличчю, а саме у ділянку носа.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пункт 7 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає, що потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Суд враховує наступні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 647/1931/19 (провадження № 51-174км20), що поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» є ширшим за поняття «домашнє насильство» у нормі ст. 126-1 КК і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства, а тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.

До того ж Закон України № 2227-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» (надалі - Закон № 2227-VIII), наголошує на тому, що до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК внесені зміни, відповідно до яких кримінальне провадження не може бути закрито, якщо провадження стосується злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Закон № 2227, яким були внесені зміни до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, що є предметом спору у цій справі, спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (надалі - Стамбульська Конвенція).

Стаття 2 Стамбульської Конвенції передбачає, що «ця Конвенція застосовується до всіх форм насильства стосовно жінок, у тому числі домашнього насильства…». Пункт (а) ст. 3 визначає, що «насильство стосовно жінок» … означає всі акти насильства стосовно жінок за гендерною ознакою…». Відповідно до п. (d) ст. 3, «насильство стосовно жінок за гендерною ознакою» означає насильство, яке спрямоване проти жінки через те, що вона є жінкою, або яке зачіпає жінок непропорційно».

Група експертів з питань протидії насильству щодо жінок та домашньому насильству, створена відповідно до Стамбульської Конвенції для контролю за виконанням Сторонами Конвенції (надалі - GREVIO) зазначала, що хоча в ст. 3 Конвенція передбачає гендерно-нейтральну дефініцію домашнього насильства, що охоплює як жертв, так і кривдників обох статей, вона також чітко визначає, що домашнє насильства зачіпає жінок непропорційно і, таким чином, є насильством, що є виразно гендерно-обумовленим (gendered). Також вона зазначила, що Конвенція охоплює багато форм насильства щодо жінок, починаючи від каліцтва геніталій і закінчуючи домашнім насильством, під загальним прапором «гендерно-обумовленого насильства щодо жінок», наголошуючи на гендерній нерівності як їх спільній структурній причині, а також що «Конвенція виразно пов`язує насильство проти жінок та домашнє насильство зі шкідливими гендерними стереотипами».

Докази існування ситуації домашнього насильства можуть міститися і в самих обставинах злочину, які доводять, що певний випадок насильства є проявом поведінки, характерної для домашнього насильства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження №0000060 від 18.04.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, пов`язане з домашнім насильством.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284,314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1