ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18930/21

Провадження № 11-кп/4820/620/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою дію запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено у вигляді тримання під вартою по 22 вересня 2023 року, включно. У задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що підстави, які були враховані при обранні йому такого запобіжного заходу, не змінились, існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, що дають підстави продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання цим ризикам.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт. Апелянт вказує, що оскаржувану ухвалу суду ним отримано лише 10.08.2023 року, у зв`язку з сімейними обставинами, через хворобу та смерть матері, він перебував у відпустці з 02.08.2023 року, тому строк пропустив з поважних причин. Вказує, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Жоден аргумент сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , наведений у клопотанні, в оскаржуваній ухвалі не спростований. На даний час не встановлено прямих доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину. Зазначає, що головний свідок обвинувачення Обухівський вже допитаний, а тому тиск на нього є недоцільним. Місцевим судом не надано оцінки тому, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні у нього неповнолітня дитина, позитивно характеризується за місцем роботи, від органів досудового розслідування та суду не переховувався, ніяким чином не перешкоджав кримінальному провадженню. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що брат ОСОБА_7 ОСОБА_8 перебуває в лікарні, у важкому стані, а його рідна сестра потребує допомоги у догляді за братом.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, із посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги, та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд виходить з положень ст.24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень.

Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.

Згідно з чинним законодавством поновити процесуальний строк суд може лише пропущений з поважних причин.

Як убачається з матеріалів судового провадження, рішення судом прийнято 26.07.2023, за відсутності обвинуваченого та його захисника, яке, останнім, отримано 10.08.2023.

У зв`язку із поважними причинами пропуску строку подачі апеляційної скарги, зокрема непередбачуваними сімейними обставинами, клопотання захисника ОСОБА_6 слід задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.07.2023.

За змістом ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, в повній мірі, дотримався цих вимог закону.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Суд врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 та те, що наявність ризиків, на підставі яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, йому було обрано, не зменшились, а відтак відсутні підстави для зміни на інший більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, давали підстави для продовження строку дії саме такого запобіжного заходу.

В процесі апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що він може продовжити злочинну діяльність, а відтак ці обставини не дають колегії суддів підстав для зміни відносно нього запобіжного заходу на інший, більш м`який, з урахування існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність, виписаних в ухвалі суду ризиків, а відтак і про можливість зміни щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, не знайшли свого підтвердження, під час її розгляду апеляційним судом, з врахуванням характеру висунутого обвинувачення.

Колегія суддів враховує те, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений (обвинувачена) при застосуванні до нього (неї) більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього (неї) процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого, шляхом продовження, останньому, найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин інкримінованого злочину, які були враховані при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження захисника про те, що судом не враховано наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, роботи, міцних соціальних зв`язків, перебування його у цивільному шлюбі, позитивної характеристики за місцем роботи, наявності на утриманні неповнолітньої дитини, перебування брата у важкому стані та той факт, що він від органів досудового розслідування та суду не переховувався, ніяким чином не перешкоджав кримінальному провадженню не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати ОСОБА_7 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, і не спростовують, встановлених судом обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту, належним чином, забезпечить його процесуальну поведінку, усуне продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання апелянта на не встановлення жодного прямого доказу, що підтверджує скоєння ОСОБА_7 , інкримінованого йому злочину, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційна інстанція переглядає ухвалу суду, лише, в частині законності продовження запобіжного заходу обвинуваченому, на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд, під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінального правопорушення.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Всі інші викладені захисником ОСОБА_6 апеляційні доводи були предметом дослідження суду при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, ч. 3 п. 1 ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2023 року.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2