Справа № 464/6312/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/503/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000071 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16.05.2023 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 345 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисників- адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

встановила:

Захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали апеляційні скарги на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16.05.2023 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на шістдесят днів. Строк дії ухвали становить шістдесят днів з 16.05.2023 по 14.07.2023 включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого -адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 16.05.2023 та частково задовольнити клопотання прокурора, а саме застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його помешкання в нічний час з 20:00 год. до 06:00 год. із забороною залишення в цей час місця проживання за адресою : АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з місця свого проживання з 20:00 год до 06:00 год; утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками, потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, або визначити розмір застави. ОСОБА_8 зобов`язується забезпечити належну поведінку.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції не було враховано доводи сторони захисту для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, дружину та доньку 2022 р.н., тобто міцні соціальні зв`язки; не було досліджено письмові докази, які є в справі. Не було надано суду доказів, що ризики зазначені в клопотанні не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , а також у рішенні не обґрунтовано, що саме забороняє застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід. Також суд не врахував лист командира 3-го стрілецького взводу про те, що вони готові прийняти в свої лави ОСОБА_8 для захисту України.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст.370, 183, 199 КПК України, не перевірено належним чином підстави продовження тримання під вартою обвинуваченого. Вважає, що застосування домашнього арешту в нічний час зможе сприяти належній поведінці обвинуваченого та виконання обов`язків покладених судом на нього.

Дану ухвалу оскаржив адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до обвинуваченого будь який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, заставу або особисте зобов`язання. Вважає ухвалу незаконною, через допущення неповноти судового розгляду, істотного порушення кримінального процесуального закону, крім того висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Свої вимоги мотивує тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не досліджувались письмові докази, які є у справі та можуть свідчити про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення та наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України. Апелянт вважає, що суд не спромігся реально оцінити докази та прийняти обґрунтоване рішення стосовно запобіжного заходу обраного ОСОБА_8 у відповідності до чинного законодавства. Відсутні документи, які б підтвердили наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що виключає суспільну небезпеку обвинуваченого, а тому всі протилежні висновки є припущенням. Сторона захисту наполягає, що є місце однобічності та неповноти судового розгляду через що суд не мав можливості оцінити пред`явлене обвинувачення на предмет обґрунтованості, а враховані судом ризики за ст. 177 КПК України не підтверджуються жодними матеріалами справи.

Апелянт наполягає, що судом не було належно оцінено особу обвинуваченого у зв`язку з чим відхилено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який би забезпечив належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Апелянт зазначає, що розслідування було проведено необєктивно, оскільки не враховувалась версія перевищення меж необхідної оборони. Потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що раніше не знав та не бачив ОСОБА_8 і не мав з ним конфлікту. Версія слідства про те, що ОСОБА_8 втік з м. Львова у м. Дрогобич не підтверджена, як і не обґрунтовано чому мав останній залишатися у м. Львові. Досудове розслідування проведено з явно обвинувальним ухилом а не об'єктивно.

Апелянт покликається, що ризики за ст. 177 КПК України не підтверджуються стосовно ОСОБА_8 , крім того останній бажає захищати державу у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Виїзд за кордон осіб призовного віку є неможливим, відтак переховуватися від суду ОСОБА_8 немає наміру. Він переглянув своє відношення до кола осіб з якими спілкувався. Відтак сторона захисту просить змінити запобіжний захід.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , одне з яких є тяжким злочином, враховуючи дані про його особу, який неодружений, не працює, що свідчить про те, що в нього не має офіційного джерела доходу, без постійного місця проживання у м.Львові та Львівській області, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства; наявність у даному кримінальному провадженні потерпілих та свідків, які ще не допитані та вплив на яких може спотворити хід судового розгляду по даному кримінальному провадженні, а тому усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, оскільки втік із місця вчинення злочину та був затриманий у м.Дрогобич, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджати іншим чином об`єктивному з`ясуванню обставин справи, а тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Також судом враховано, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території держави введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, а тому тимчасово не контролюється уся лінія державного кордону.

Заслухавши доповідача, думку захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожного окремо, які підтримані обвинуваченим ОСОБА_11 , про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі, міркування прокурора про відмову у задоволені апеляційних вимог сторони захисту та залишенні без змін ухвали суду першої інстанції, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі .

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 345 КК України. Максимальна міра покарання, за інкриміновані обвинуваченому злочини становить 12 років позбавлення волі.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що не виключає, у випадку зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу, можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні суду першої інстанції також було враховано тяжкість інкримінованого йому кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочинів зокрема проти життя та здоров`я особи.

На переконання колегії суддів жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі "Летельє проти Франції").

З врахуванням зазначеного вище є безпідставним доводи апелянтів про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу та призначення запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Покликання захисників про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 бажання вступити до лав Збройних Сил України з метою захисту держави, є безпідставним оскільки суди цього питання не вирішують.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до КПК України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» № 2125-ІХ від 15.03.2022, який набрав чинності 22.03.2022 розділ ІХ-1 доповнено статтею 616 в якій, у відповідності до ч.1 передбачено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями: 115, 146-147,152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433,437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційні скарги захисників - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16.05.2023 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 345 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: