Справа №949/1830/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 16 листопада 2022 року та за №0000001 від 02 січня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти професійно-технічної, непрацюючого, неодруженого, на утриманні має троє малолітніх дітей, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 та статтею 126-1 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння психологічних та фізичних страждань своїй співмешканці ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично, у період часу з 11 грудня 2021 року по 15 листопада 2022 року, вчиняв відносно ОСОБА_5 акти психологічного та фізичного домашнього насильства, що призвело до психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої, страху за своє життя та життя дітей.

Зокрема, 11 грудня 2021 року близько 13:00 год., 10 червня 2022 року о 19:00 год. та 15 червня 2022 року о 20:00 год., ОСОБА_4 вчинив відносно ОСОБА_5 акти психологічного та фізичного домашнього насильства, що виразились у формі нецензурних висловлювань, погрозі фізичною розправою на адресу потерпілої, вчиненні фізичного насильства, що завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, у зв`язку із чим ОСОБА_4 , відповідно до постанов Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 грудня 2021 року у справі №949/1704/21, від 27 жовтня 2022 року у справі №949/1415/22, двічі притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто за вчинення домашнього насильства.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних та фізичних страждань, 15 листопада 2022 року близько 13:00 год., в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вкотре проявив відносно ОСОБА_5 акт психологічного та фізичного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки на адресу потерпілої, погрозах фізичною розправою та завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних та фізичних страждань, погіршилась якість її життя, що виразилось у втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, страху за своє життя та життя дітей.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних стосунках, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 Кримінального кодексу України.

Крім того, 01 січня 2023 року близько 17 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де, в ході конфлікту із співмешканкою ОСОБА_5 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в область правого вуха, в результаті чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, внутрішньотканеві гематоми вушної раковини справа, правої щоки, що згідно висновку судово-медичної експертизи (як в сукупності так і окремо), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальних актах обставини та ствердив суду, що дійсно, проживаючи разом із співмешканкою ОСОБА_5 в її будинку, він неодноразово вчиняв відносно останньої домашнє насильство, яке виражалось у образах, погрозах. Крім того, 01 січня 2023 року біля 17 год., він, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , в ході конфлікту із нею, умисно наніс останній один удар долонею правої руки в область правого вуха. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінальних проваджень.

Прокурор ОСОБА_3 надала на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, у тому числі характеризуючі дані обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 з огляду на пояснення та докази, зібрані в ході досудового розслідування і досліджені в ході судового розгляду характеризуючі дані, а також, враховуючи обставини справи, просила суд визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 та статтею 126-1 Кримінального кодексу України та призначити обвинуваченому покарання за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України - у вигляді громадських робіт на строк 60 годин, за статтею 126-1 Кримінального кодексу України - у вигляді громадських робіт на строк 150 годин. На підставі статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш сувором, просила суд визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 годин.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, оцінивши у сукупності вищезазначені пояснення, а також дослідивши письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 125 та статтею 126-1 Кримінального кодексу України.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження та вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних стосунках, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 та статтею 126-1 Кримінального кодексу України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до кримінальних проступків та нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП "Дубровицька міська лікарня".

Обставинами, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_5 , яка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також суд враховує практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові по справі №634/609/15-к від 01 лютого 2018 року, згідної якої поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 Кримінального кодексу України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 Кримінального кодексу України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тому, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 125 та статті 126-1 Кримінального кодексу України, за якими кваліфікуються його дії, а саме у вигляді громадських робіт, визначаючи остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш сувором відповідно до вимог статті 70 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Майнова шкода кримінальними правопорушеннями не заподіяна.

Цивільний позов у кримінальних провадженнях не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази та витрати на залучення експертів у кримінальних провадженнях відсутні.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 та статтею 126-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України - 60 (шістдесят) годин громадських робіт з відбуванням не більш як чотири години на день;

- за статтею 126-1 Кримінального кодексу України - 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт з відбуванням не більш як чотири години на день.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання - 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт з відбуванням не більш як чотири години на день.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1