Провадження № 11-сс/4823/365/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

слідчої ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.191КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернігова, громадянину України, з вищою освітою, одруженому, який має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого начальником цеху «Полігон знешкодження твердих побутових відходів» КП «АТП-2528», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 10 жовтня 2023 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 536 800 гривень та колом обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Задовольняючи подання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України,що з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень у співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, який розуміючи тяжкість можливого покарання може ухилитися від слідства та суду, впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, свідчать про те, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання повністю.

Мотивує тим, що відповідно до положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 17 КПК України.

Всупереч нормам права, слідчий суддя своє рішення мотивував аргументами, які не тільки грубо порушують презумпцію невинуватості особи, а й не входять до переліку підстав для застосування запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу не є покарання особи, отже врахування судом під час обрання запобіжного заходу характеру вчинених правопорушень, кількості епізодів, значного обсягу привласненого, є недопустимим.

Ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання, як неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, оцінка такого ризику має проводитись з урахуванням ряду інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або свідчити про те, що вона маловірогідна і необхідність в застосуванні тримання під вартою відсутня.

Обґрунтовуючи наявність ризику втечі ОСОБА_9 , суд погодився з доводами прокурора про те, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тобто, окрім чергового порушення принципу презумпції невинуватості слідчий суддя на підтвердження наявності ризику втечі підозрюваного послався виключно на тяжкість можливого покарання, навіть не намагаючись оцінити інші фактори.

Що стосується посилання на наявність ризику вчинення повторного правопорушення, то захисник вважає, що обґрунтовуючи його наявність, суд вкотре порушив принцип презумпції невинуватості вказавши, що даний ризик є доведеним зважаючи на тривалий час вчинення протиправних дій і заволодіння дизельним пальним комунального підприємства, не зважаючи на воєнний стан і брак пального. У даному випадку немає жодних об`єктивних підстав стверджувати, що такий ризик наявний, адже підозрюваний раніше не судимий, має позитивні характеристики,стійки соціальні зв`язки. Крім того, цей ризик може бути усунутий шляхом застосування інших більш м`яких видів запобіжних заходів.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя послався на абз. 5 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчим суддею не було наведено жодного аргументу на підтвердження наявності виключного випадку, який би дозволяв збільшити граничний розмір застави більш ніж у два рази, в порівнянні з гранично допустимим розміром, передбаченим КПК України. При цьому, судом не було враховано, а ні той факт, що застосований ним розмір застави становить дохід підозрюваного за два роки, а ні відсутність у нього цінного майна, а ні наявність на утриманні малолітніх дітей. Також не врахував, що загальний розмір збитків від кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_9 та дві інші особи, становить удвічі меншу суму від розміру застосованої судом застави.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні клопотання, ризики вказані судом вважав необґрунтованими, а доводи на обґрунтування рішення про обрання найсуворішого запобіжного заходу такими, що порушують всі принципи, гарантовані, як національним законодавством, так і тих, про які неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, не погодився із розміром застави, прокурора та слідчу, які заперечували проти доводів сторони захисту, звернули увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , обставини його вчинення та особу підозрюваного, який сплатив заставу та перебуває за місцем проживання, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підозрюються у тому, що діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, маючи відповідні повноваження отримувати дизельне пальне в оператора автозаправної станції ПП «ТТ- Нафта» за паливною карткою (відомістю обліку пального КП «АТП-2528») та розпоряджатися ним, з метою реалізації свого умислу на привласнення дизельного пального підшукали транспортні засоби для його перевезення та спосіб збуту привласненого пального.

ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на привласнення дизельного пального комунального підприємства КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що з 24 лютого 2022 року в країні оголошений військовий стан, в період з 06 травня 2023 року по 03 червня 2023 року та 10 серпня 2023 року привласнили дизельне пальне, належне КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради, загальним об`ємом 5 300 л. на загальну суму 275,9 тисяч грн.

За даним фактом Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області 23 березня 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

О 15 годині 59 хвилин 10 серпня 2023 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі ст. 208 КПК України, був затриманий ОСОБА_9 .

Наступного дня ОСОБА_9 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за які передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Крім того, слідчий суддя вірно врахував, що перебуваючи на волі ОСОБА_9 може здійснювати вплив на свідків, в тому числі і на тих, які перебувають в його безпосередньому підпорядкуванні, з метою зміни ними своїх показань на свою користь, при тому, що підозрюваний тривалий час працює на вказаному підприємстві, він може підробити офіційні документи КП «АТП-2528» з метою приховування своєї протиправної діяльності.

Більш того, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливою метою, шляхом заволодіння дизельним пальним підприємства, на якому працював тривалий час, в період дії воєнного стану в країні, в той час як підприємство не зважаючи на бойові дії продовжувало виконувати свою роботу, при тому, що будь-яких видів пального тривалий час бракувало.

На думку колегії суддів, суд вірно врахував тривалість протизаконної діяльності, у вчинені якої підозрюється ОСОБА_9 , кількість епізодів збуту незаконно здобутого пального, вартість пального, що в своїй сукупності є складовими характеру кримінальних правопорушень та збитками від їх вчинення, які мають враховуватись слідчими суддями при обранні виду запобіжного заходу підозрюваній особі, і не є порушенням прав особи та норм міжнародного та національного права, на яких наголошує захисник.

При обранні міри запобіжного заходу слідчий суддя врахував вік підозрюваного, стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан, в тому числі наявність на його утриманні двох малолітніх дітей і наявність у нього батьків, які є пенсіонерами, однак, ці обставини не є тими, які дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід буде здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 ..

Отже, на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_9 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Доводи сторони захисту про порушення слідчим суддею вимог національного законодавства та висновків Європейського суду з прав людини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не були спростовані захисником.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, вчиненого з корисливою метою, за передньою змовою групою осіб, в період дії воєнного стану,отже, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ, який переважає над правами підозрюваного задля забезпечення безпеки суспільства та окремих його громадян.

При визначенні розміру застави слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону та прийняв обґрунтоване рішення про те, що застава в розмірі саме 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде тією сумою, яка в разі її внесення буде гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, адже її втрата буде суттєвою для родини ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України, передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладних на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Твердження захисника про те, що розмір застави перевищує розмір завданих підприємству збитків, не приймаються до уваги, оскільки розмір застави визначається за кількома критеріями, при цьому, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Більш того, згідно повідомлення ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» підозрюваний ОСОБА_9 був звільнений з-під варти 18.08.2023 під заставу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4