Справа № 383/20/23
Номер провадження 1-кп/383/108/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000085 від 21.09.2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження смт. Компаніївка Кропивницького району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді техніка 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старшина», у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що судимостей не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Бобринецького районного суду Кіровоградської області з Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000085 від 21.09.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

10 березня 2023 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , якому на підставі ст.ст. 36-37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди встановлено наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 №23 старшину ОСОБА_4 з 25.02.2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, а також визнано таким, що справи та посаду техніка 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, з моменту зарахування 25.02.2022 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 25.02.2022 року, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Так, відповідно до п.п. 1-3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді техніка 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшина ОСОБА_4 як військовослужбовець відповідно до ст.ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старшина ОСОБА_4 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 року №2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.08.2022 №2500-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

За викладеного вище, старшина ОСОБА_4 08:00 год. 10.08.2022 року, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді техніка 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не з`явився вчасно на службу до розташування підрозділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби до 28.12.2022 року, перебуваючи в різних місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України в обсязі пред`явленого йому обвинувачення.

Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді арешту строком на 6 місяців (із застосування ст.69 КК України).

В угоді передбачені наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні вказаної угоди.

Захисник у судовому засіданні угоду підтримала, зазначила про її добровільність, просила її затвердити так як вона відповідає інтересам обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (абз.5 ч.4 ст.469 КПК України).

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину. Санкція ч.5 ст.407 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Тобто, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого, яка є вірною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.394, ч.3 ст.424, ч.2 ст.473, ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому права передбачені ч.4 ст.474 КПК України, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст.473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання винуватості. Обставини, що обтяжують його покарання не встановлені.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, те, що він щиро покаявся, вважається таким, що судимостей не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, учасник АТО/ООС, добровільно став на захист держави та призваний до лав Збройних Сил України на початку широкомасштабного вторгнення Російської Федерації, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність матеріальної шкоди, та з огляду на всі обставини в цілому, приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, слід призначити узгоджену сторонами в угоді міру покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК Україниу виді арешту строком на 6 місяців.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України 10.08.2022 року.

Згідно ч.2 ст.407 КК України самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року.

Згідно ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015 року) самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Положення ч.1 ст.69 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №4025-VІ від 15.11.2011, №1698-VІІ від 14.10.2014, №2617-VІІІ від 22.11.2018), які діяли на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачали, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому, у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2839-IX від 13.12.2022 року посилено кримінальну відповідальних за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст.69 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Виходячи із того, що ОСОБА_4 вчинив злочин 10.08.2022 року, суд вважає, що при призначенні покарання останньому слід керуватися вимогами кримінального закону в редакції Закону, що діяв на момент його вчинення, оскільки новий Закон №2839-IX від 13.12.2022 року, що набрав чинності 27.01.2023 року значно посилює відповідальність.

Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не обирався, клопотань про його обрання на час набрання вироком законної сили не заявлялось.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 376, 469, 472, 473, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 березня 2023 року у кримінальному провадженні №0000085 від 21.09.2022 року, укладену між прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015 року), за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10 березня 2023 року покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України(із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №4025-VІ від 15.11.2011, №1698-VІІ від 14.10.2014, №2617-VІІІ від 22.11.2018) у виді арешту строком на шість місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного його затримання після набрання вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирались.

Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1