УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 610/949/20

провадження № 51-4792 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 липня 2023 року,

встановив:

Як вбачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20 вересня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за: ч. 2 ст. 185 КК України - на 3 роки позбавлення волі; ч. 3 ст.185 КК України - на 4 роки позбавлення волі;ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; ч. 3 ст. 152 КК України - на 8 років 6 місяців позбавлення волі; ч. 3 ст. 187 КК України - на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання - 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за оскаржуваним вироком і вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 09 грудня 2020 року призначено ОСОБА_4 остаточне покарання - 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 липня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він порушує питання про перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо нього.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Також відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог у касаційній скарзі засудженого викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений не погоджується із кваліфікацією його дій за ст. 187 КК України та оспорює свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, проте належного мотивування вказаному не наводить.

При цьому засуджений вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій, фактичним обставинам кримінального провадження, надання доказам у кримінальному провадженні іншої оцінки, ніж її дали суди, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі не зазначається, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизується, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370,404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Водночас, як убачається із вступної частин касаційної скарги, вона подана на ухвалу апеляційного суду. При цьому в її прохальній частині засуджений просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, що містить протиріччя, оскільки він не зазначає, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції щодо рішення суду апеляційної інстанції, так як скасування рішення суду першої інстанції без скасування рішення суду апеляційної інстанції не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Також засуджений в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не надає копій оскаржуваних судових рішень.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Водночас Верховний Суд роз`яснює, що для складання та подання касаційної скарги засуджений може скористатись правничою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може скористатися безоплатною правничою допомогою, звернувшись через адміністрацію установи виконання покарань до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3