Справа № 522/8331/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

при розгляді у підготовчому судовому засіданні обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2023 року за №0000115 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 (у режимі відеоконфіренції),

обвинуваченої - ОСОБА_3 (у режимі відеоконфіренції), суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2023 року за №0000115 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи тим, що наявні ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обвинувачена може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_3 просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

При цьому, судом враховано дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме те, остання обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, що дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та ОСОБА_3 за своїми моральними якостями, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 є запобігання спробам переховуватись від суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, неможливе.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначити розмір застави.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 314, 315, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 13.07.2023 року, включно.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою становить 60 днів і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 15.05.2023 року.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1

15.05.2023