УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023 м.Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 21.06.2021, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Пересічне, Дергачівського району, Харківської області, без реєстрації місця проживання на території України, зі слів, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 21.06.2021, у відношенні ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

04.04.2023 р. на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку із ухиленням обвинуваченого від явки до суду, судом було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , останнього було оголошено у розшук, провадження у справі зупинено до розшуку обвинуваченого.

26.06.2023 р. до приміщення Солом`янського районного суду міста Києва прибув обвинувачений ОСОБА_4 , якого було затримано 23.06.2023 р. у м. Харків.

26.06.2023 р. на підставі ухвали суду судове провадження було відновлено.

Від прокурора до суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, обвинувачений переховувався від суду, не має стійких соціальних зв`язків, що вказує на існування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду. Зважаючи на викладене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, через що прокурор просить застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що дійсно не має постійного місця проживання у м. Києві, останній час проживав у м. Харкові, про зміну місця проживання суд не повідомляв, не одружений, дітей малолітніх чи неповнолітніх на утриманні не має, а також офіційно ніде не працює, зареєстрованого місця проживання в Україні не має взагалі. Тому, вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, є виправданим.

Дослідивши клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, заслухавши позиції учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом на виконання ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомлені про підготовку вибуху.

Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Суд звертає увагу на те, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Так, в ході судового розгляду клопотання прокурора знайшли своє підтвердження обставини існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у поданому клопотанні.

Зокрема, існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до шести років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватою у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду, із врахуванням відсутності в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.

Крім того, ризики переховування обвинуваченого від суду також підтверджуються тим, що у судові засідання, призначені на 30.09.2021 р., 08.11.2021 р., 19.01.2022 р., 22.03.2022 р., 12.07.2022 р., 09.11.2022 р., 24.01.2023 р., 04.04.2023 р. обвинувачений не прибував, будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду кримінального провадження.

На підставі ухвали суду від 04.04.2023 р. обвинуваченого оголошено у розшук, надано дозвіл на його затримання.

23.06.2023 р. обвинуваченого було затримано у АДРЕСА_2 , фактичний час та дата затримання 23.06.2023 р. о 14 год. 52 хв., про що складено протокол затримання.

Судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має постійного та зареєстрованого місця проживання на території України, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, суспільно-корисною працею не зайнятий, не судимий в силу вимог ст. 89 КК України. Також, судом враховано стан здоров`я обвинуваченог відповідно до довідки Обласної клінічної лікарні м. Івано-Франківськ від 17.06.2022 р., а саме, те, що обвинувачений хворіє на гепатит В., має третю групу інвалідності з 18.08.2022 р., внаслідок чого останньому протипоказана фізична праця.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, із врахуванням положень ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даному етапі розгляду кримінального провадження та зможе запобігти ризикам, встановленим судом та переліченим в ухвалі суду.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, із визначенням розміру застави двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 138, 176-178, 182, 183, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24 серпня 2023 року включно.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

Ухвала діє до 24 серпня 2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Визначити суму застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: банк отримувача коштів ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059; рахунок отримувача: UA1012089 та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

-прибувати до прокурора та суду за кожним викликом,

-повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання,

-утриматись від спілкування із потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні,

-не відлучатись за межі міста Києва без дозволу прокурора або суду,

-здати на зберігання до Солом`янського районного суду міста Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити 60 днів з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Солом`янський районний суд м. Києва.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1